o
Derek Prince
Synti, vanhurskaus ja tuomio 1/2
Tänään puhun aiheesta "Synti, vanhurskaus ja tuomio".
Se perustuu Joh 16:8:aan:
"Hän paljastaa, mitä on synti, mitä vanhurskaus ja mitä tuomio".
Ketä "Hän" tarkoittaa? Pyhää Henkeä.
En halua asiasta kiistellä, mutta näin se on.
Jeesus puhuu vastoin kreikan kielioppia
käyttäessään Pyhästä Hengestä sanaa "Hän" sanan "se" sijaan.
En nyt selittele lingvistiikkaa sen enempää,
mutta "Hän"-sanan käyttö on tässä täysin oikeutettua.
Mielestäni koko uskonto perustuu kolmelle,
ikuiselle ja muuttumattomalle tosiasialle:
synti, vanhurskaus ja tuomio.
On olemassa synti ja vanhurskaus ja lopuksi tulee tuomio.
Miten ymmärrämme synnin ja vanhurskauden?
Ensin meidän pitää tietää mitä vanhurskaus on,
sillä 1 Joh 5:17 sanoo: "Kaikki vääryys
(vanhurskaudettomuus) on syntiä".
Eli kaikki, mikä ei ole vanhurskasta, on syntiä. Mitään välimuotoa ei ole.
Kun tiedämme, mitä vanhurskaus on, tiedämme myös mitä synti on.
Jes 28:17, jakeen alkuosa, jossa Herra sanoo:
"Minun työssäni on mittana oikeus ja luotilankana vanhurskaus".
En ole talonrakentaja, mutta tiedän, mikä luotilanka on.
Se on langan päähän sidottu lyijypala, jolla voi tarkistaa,
että jokin on kohtisuorassa.
Jos vaikka seinä on tarkalleen samansuuntainen kuin luotilanka,
niin siitä tietää, että seinä on suorassa.
Ellei näin ole, seinä on vinossa ehkä asteen, ehkä enemmän,
mutta jos seinä ei täsmää luotilankaan, se ei ole suorassa.
Samoin voi verrata vanhurskautta ja syntiä. Vanhurskaus on luotilanka.
Jos jokin ei ole suorassa kuin luotilanka, niin se on vinossa.
Se on syntiä. Ei tarvitse olla teologi, jotta voi ymmärtää tämän.
Elämässä on vain kaksi vaihtoehtoa - synti tai vanhurskaus.
Ja lopulla tulee tuomio.
Jeesus sanoi, että Hän paljastaa, mitä on synti,
mitä vanhurskaus ja mitä tuomio.
Nyt kysyn teiltä ja miettikää vastausta.
Olisi mielenkiintoista tietää, kuinka moni on
viimeisen puolen vuoden aikana kuullut seurakunnassaan
saarnaa Jumalan tuomiosta.
Ehkä noin 50 henkeä. Ei kovin moni tästä joukosta.
Jumalan tuomio on evankeliumin pääteemoja.
Evankeliumia ei voi täysin ymmärtää ennen kuin käsittää Jumalan tuomion.
Kun apostolit julistivat evankeliumia pakanoille,
niin ensimmäiseksi he puhuivat tuomiosta, ei anteeksiannosta.
Otan tästä pari esimerkkiä.
Apt 10:ssä kerrotaan Pietarin vierailusta Corneliuksen kodissa.
Muistatte kuinka Pietari johdatettiin Corneliuksen kotiin
yliluonnollisella tavalla.
Tämä oli ensimmäinen kerta kun evankeliumia saarnattiin suoraan
pakanoille, jotka uskoivat, täyttyivät Pyhällä Hengellä,
kastettiin ja heistä tuli seurakunnan jäseniä.
Tämä oli merkittävä tapahtuma.
Jos tätä ei olisi tapahtunut, monet meistä eivät olisi seurakunnassa.
Tämä on avoin ovi meille, jotka kuulumme pakanakansoihin.
Pietari sanoi saarnassaan näin.
Iloitsen siitä, että hänen saarnansa keskeytettiin.
Ehkä mekin tarvitsemme keskeytettyjä saarnoja seurakunnissa.
Jos Jumala panee poikki minun puheeni, niin en valita.
Mutta näin Pietari puhui Jeesuksesta, Apt 10:42:
"Hän käski meidän saarnata kansalle ja todistaa,
että juuri Hänet Jumala on asettanut elävien ja kuolleiden tuomariksi."
Mitä Pietari ensimmäiseksi korosti? Jumalan tuomiota. Hän jatkoi:
"Hänestä kaikki profeetat todistavat, että jokainen, joka uskoo Häneen,
saa Hänen nimensä voimasta syntinsä anteeksi."
Ellei ole tuomiota, ei ole tarvetta anteeksiannollekaan.
Jos jätämme pois tuomion, meillä ei ole anteeksiantoakaan.
Toinen esimerkki on Paavalin puhe Ateenassa. Apt 17:30-31.
Hän puhuu ihmisille, jotka eivät tiedä evankeliumista
ja seurakunnasta mitään. Kuulijat ovat oppinutta väkeä.
"Tällaista tietämättömyyttä Jumala on pitkään sietänyt,
mutta nyt sen aika on ohi: Hän vaatii kaikkia ihmisiä
kaikkialla tekemään parannuksen.
Tämä koskee kaikkia, sinua ja minua.
Kaikkia kaikkialla käsketään, ei vain suositella,
vaan käsketään tekemään parannus. Miksi?
Hän on näet määrännyt päivän, jona Hän oikeudenmukaisesti
tuomitsee koko maailman."
Miksi meidän pitää tehdä parannus?
Siksi, että joudumme Jumalan tuomiolle. Aivan jokainen.
Usein kuulee puhetta siitä, että on hyödyllistä tulla kristityksi.
Jumala ratkaisee ongelmat, avioliitto sujuu paremmin,
liiketoimet onnistuvat jne.
Nämä eivät ole pääsyitä tulla kristityksi vaan tärkeintä on se,
että me joudumme Jumalan tuomioistuimen eteen.
Poikkeuksetta joka iikka.
Ellemme reagoi evankeliumiin, se päivä on meille hyvin surullinen.
Luk 24:46-47, kun Jeesus oli noussut kuolleista,
Hän ilmestyi apostoleilleen ja sanoi heille:
"Näin on kirjoitettu. Kristuksen tuli kärsiä kuolema
ja kolmantena päivänä nousta kuolleista,
ja Hänen nimessään on saarnattava parannusta ja
syntien anteeksiantamista."
Jeesus esittää asiat tässä järjestyksessä:
tuomio, parannuksenteko, anteeksianto ja sitten usko.
Usko, joka ei liity parannuksen- tekoon tai nouse siitä,
on väärää uskoa. Se ei ole UT:n uskoa.
Evankeliumin ensimmäinen sanoma oli: tehkää parannus.
Mat 4:17:ssä Jeesus julisti vain yhtä sanomaa: "Kääntykää!"
Markus kirjoittaa: "Kääntykää ja uskokaa evankeliumi".
Todellinen usko evankeliumiin on usko parannuksentekoon.
Muuten usko on väärää,
ei oikeata uskoa, joka tuottaa väärää hedelmää.
Juuri siksi kirkkomme täyttyvät ihmisistä,
jotka eivät elä tosi kristittyjen tavoin. Miksi?
Koska heiltä puuttuu todellinen usko.
Heillä on väärä, korvaususko, mikä on ohittanut parannuksenteon.
UT:sta ei löydy yhtään kohtaa, Matteuksesta Ilmestyskirjaan,
jossa uskoa tarjoiltaisiin ilman parannuksentekoa.
Se on väärää evankeliumia ja monet saarnaavat sitä.
Olin Ruthin kanssa Singaporessa vuosia sitten ja
kuuntelin amerikkalaista saarnaajaa. Jumala amerikkalaisia siunatkoon.
Hän oli niitä, kuten minäkin, jotka pidensivät ihmisten jalkoja.
Ehkä ette ole koskaan nähnyt sellaista, mutta niin tapahtuu.
Kuinka moni tuntee tämän ihmeen? Onko kellään omaa kokemusta?
John Beckett sai minut aloittamaan jalkojen pidennyksen ja
olin silloin melko vähäpuheinen. Nyt olen saarnaaja,
häntä paljon vanhempi, mutta opettaako hän minulle mitään?
Näin, että jalat pidentyivät.
Olen pidentänyt tuhansia jalkoja enkä häpeä sitä.
Olen myös nähnyt monien ihmisten muuttuvan,
kun he näkevät tämän yksinkertaisen ihmeen.
Mutta saarnaaja Singaporessa puhui sekalaiselle seurakunnalle.
Monet olivat kiinalaisia eivätkä ymmärtäneet englantia.
Saarnaaja puhui jalkojen pidentymisestä ja sitten hän sanoi:
"Jos haluatte, että se tapahtuu teille, tulkaa tänne". Koko poppoo tuli eteen.
Ruth ja minut pyydettiin avustajiksi.
Pian näin, että syntyi hämminkiä, koska saarnaaja ei ollut antanut
ohjeita siitä, että oli myös tehtävä parannus.
Monet olivat epäjumalien palvojia. He sanoivat:
"Täällä myydään jotain. Haluan sen". Siinä kaikki.
Rakastan sitä veljeä, mutta ei evankeliumin sanoma ole tuollainen.
Ensin tulee parannuksenteko.
Nyt jatkamme aiheesta "tuomio".
Parannuksenteko, anteeksianto, usko ja lopuksi tuomio.
Me kaikki joudumme Jumalan tuomioistuimen eteen.
Kukaan ei pääse siitä luistamaan.
On yksi kohtaus elämässä, jota meistä kukaan ei voi sivuuttaa.
Ehkä emme kuole. Useimmat kohtaavat kuoleman,
mutta meidät elossa olevat voidaan myös temmata ylös, kun Jeesus tulee.
Temmataanpa meidät elossa tai kuolemme,
eräältä asialta emme välty.
Joudumme Jumalan tuomion eteen. Rom 10.
Otan vähän pakkia sekaannuksen välttämiseksi.
UT:ssa puhutaan kahdenlaisesta tuomiosta.
Ne on syytä pitää toisistaan erillään.
Toinen on Ilm 20:ssa, josta en nyt puhu.
Siinä sanotaan:
"Näin kuolleet, suuret ja pienet, seisomassa suuren
valkean valtaistuimen edessä ja Hänet, joka sillä istuu.
Hänen kasvojensa edestä pakenivat maa ja taivas ..."
Tämä on suuri valkea tuomioistuin, jolta langetetaan viimeinen tuomio.
Jos elämme kristityn elämää,
emme joudu tämän tuomioistuimen eteen.
Mutta se ei merkitse sitä, ettemmekö joutuisi tuomiolle.
Me joudumme Jeesuksen tuomioistuimen eteen.
Kreikan sana tästä tuomioistuimesta on "bema",
sama sana, jolla kuvataan Pontius Pilatuksen istuinta,
jolta hän tuomitsi Jeesuksen.
Se on sellaisen ihmisen tuomioistuin, jolla on tuomiovalta.
Room 14:10, jossa Paavali sanoo:
Onko muilla ongelmia raamatun kohdan löytämisessä?
Minulla sivut tarttuvat yhteen.
Enkä halua ostaa uutta Raamattua, koska tämä on minulle tuttu.
Se on ystäväni.
Room 14:10 "Kuinka sinä voit tuomita veljesi?
Tai sinä toinen, kuinka voit halveksia veljeäsi?
Kaikki me joudumme Kristuksen tuomioistuimen eteen."
Ketkä ovat "me"? Me, uskovat, eivät ei-uskovat.
Tämä ei ole suurelta, valkealta tuomioistuimelta tuleva tuomio.
Tämä on tuomio, joka pannaan toimeen tämän ajan lopun ja
tuhatvuotisen valtakunnan alun välillä.
Ettekö usko tuhatvuotiseen valtakuntaan?
Jumala teitä siunatkoon, mutta minä uskon.
Se on mainittu kuudesti Ilm 19:ssä.
Mutta meidän aikamme ja tuhatvuotisen valtakunnan välillä
me joudumme Kristuksen tuomioistuimen eteen.
2 Kor 5:10:ssä on hyvä kuvaus samasta totuudesta.
"Meidän kaikkien on tultava .."
kreikaksi "oltava julkisesti läsnä", mikä kuvaa tilannetta paremmin.
Toisin sanoen, emme voi salata mitään
vaan kaikki paljastetaan avoimesti.
Meidän kaikkien on oltava julkisesti läsnä
Kristuksen tuomioistuimen edessä, jotta kukin saisi sen mukaan,
mitä ajallisessa elämässään on tehnyt, hyvää tai pahaa."
On siis vain kaksi kategoriaa. Muistatteko, kun puhuin tästä?
Kaikki vääryys on syntiä ja kaikki mikä ei ole hyvää on pahaa.
Välimuotoa ei ole. Usein me uskonnolliset ihmiset
herkästi asetamme itsemme kolmanteen kategoriaan.
"Tiedän, ettei se ole hyvä, mutta ei se nyt niin pahakaan ole."
Tämä ei ole Raamatun mukaista. Ei ole kolmatta kategoriaa.
Siitä miten olemme eläneet tässä ajassa,
vastaamme Jeesukselle.
On siis vain kaksi kategoriaa: hyvä tai paha.
Jeesus myös sanoi: "Joka ei Minun kanssani kokoa, se hajottaa".
Kokoamisen ja hajottamisen välimuotoa ei ole. Mitä sinä hajotat?
Kaikkea mitä Jumala on sinulle suonut:
aikaasi, lahjakkuuttasi, älykkyyttäsi, rahojasi.
Käytät näitä joko hyvin tai väärin.
Sinä hajotat. On vain hyvä tai paha,
kokoaminen tai hajottaminen, synti tai vääryys.
Ei todellakaan ole kolmatta kategoriaa.
Sikäli kuin minä ymmärrän, Kristuksen tuomioistuin on
ennen viimeistä tuomiota. Siksi aloitin lainaamalla Rom 8:1:ta:
"Mikään kadotustuomio ei siis kohtaa niitä ..."
Kyseessä ei siis ole tuomio kadotukseen.
Jos olemme selvinneet niin pitkälle, niin meitä ei tuomita kadotukseen.
Meidät tuomitaan sen mukaan miten olemme palvelleet.
Kristuksen tuomioistuimeen me kaikki joudumme.
Monet pitävät Jeesusta Vapahtajana,
mikä on ihanaa ja totta, mutta Hän on myös Tuomari.
Hän on yhtä uskollinen ja tehokas tuomarina kuin Vapahtajana.
Ajattelen Johannesta, Ilmestyskirjan kirjoittajaa.
Viimeisellä ehtoollisella hän nojasi Kristuksen rintaa vasten ja
puhui hiljaa Hänelle. Johanneksella oli hyvin läheinen suhde Vapahtajaan.
Mutta Ilm 1:ssä, hän kohtasi Jeesuksen Tuomarina,
jonka silmät olivat kuin tulen liekit
ja Hänen suustaan pisti esiin kaksiteräinen miekka ja
Hänen jalkansa välkehtivät kuin sulatusuunissa hehkuva pronssi
ja Hänen äänensä oli kuin suurten vesien pauhu.
Hänet nähdessään Johannes vaipui Hänen jalkoihinsa kuin kuollut.
Tässä kuvataan Jeesus Vapahtajan ja Jeesus Tuomarin eroa.
Jeesus ei tuominnut Johannesta vaan sanoi: "Älä pelkää"
ja nosti Johanneksen jaloilleen. Mielestäni aikamme seurakunnissa
ei yleensä nähdä Jeesusta Tuomarina
eikä sitä, että me kaikki joudumme Hänen eteensä tuomittaviksi
ja me seisomme siinä kaikki salaisuutemme paljaina.
Et ehkä kehtaa tunnustaa jotain omassa seurakunnassasi.
Ehkä joku ruma synti.
Mutta parempi on tunnustaa se seurakunnassa kuin
kantaa sitä mukana Kristuksen tuomioistuimeen,
koska siellä se paljastetaan koko maailmankaikkeudelle.
Ei ole mitään salattua, mikä ei paljastuisi.
Ei ole mitään peitettyä, mikä ei tulisi ilmi.
Jos alamme elää tämän tiedostaen, niin
se muuttaa monien elämäntapoja.
1 Kor 3:11 kuvaa myös kristittyjen tuomiota.
Tässä puhutaan Herraa palvelevista kristityistä.:
"Perustus on jo laskettu, ja se on Jeesus Kristus.
Muuta perustusta ei kukaan voi laskea."
Tässä tarkoitetaan ihmisiä, joiden elämän perustuksena
on Jeesus Kristus. Ei vain seurakunnan jäseniä.
Heille ei ole mitään kadotustuomiota.
Paavali jatkaa kuvaamalla, miten meidän palvelumme arvioidaan.
"Rakennetaanpa tälle perustukselle kullasta, hopeasta,
jalokivistä, puusta, heinistä tai oljista,
aikanaan tulee ilmi, mitä kukin on saanut aikaan.
Tuomipäivä sen paljastaa; se päivä ilmestyy tulenliekeissä,
ja tuli koettelee, millainen itse kunkin aikaansaannos on."
Elämäntyömme koetellaan tulessa.
Se on tulenarkaa ja palaa hyvin.
Jos se ei pala, se selviää. Teksti jatkuu:
"Se, jonka rakennus kestää, saa palkan.
Tässä tuomiossa arvioidaan palkkamme.
Se taas, jonka rakennus palaa, kärsii vahingon.
Itse hän tosin pelastuu, mutta kuin tulen läpi (kuin liekkien läpi paeten)."
Tuollainen ihminen pelastuu, koska hänellä on vankka perustus,
mutta hänen koko elämäntyönsä haihtuu savuna ilmaan
hänen silmiensä edessä. Miten traagista!
Minuun tekee vaikutuksen se, että määrä ei ole tärkeää.
Puuta, heinää ja olkea voi olla vaikka kuinka paljon.
Harvalla on timantteja, kultaa tai hopeaa kuorma-auton lavallinen.
Laatu on määrää tärkeämpi.
En tosin vähättele määrää.
Ihminen voi olla tuhansien sielujen pelastuksen välikappale.
Pitäkäämme huolta siitä, ettemme tuota vain puuta, heinää ja olkea.
Ajatelkaa sitä tuskan tunnetta, kun näkee
elämäntyönsä haihtuvan liekkeihin. Kiitos Jumalan, silti voi pelastua,
minäkin, mutta ajatelkaa mitä menetämme.
Seuraavaksi otan esiin erityisen UT:n aiheen; itsensä tuomitsemisen.
1 Kor 11 puhuu Herran ehtoollisen vietosta.
1 Kor. 11
On tärkeää ottaa esiin Herran ehtoollisen vietto,
koska se on olennainen osa jokaisen kristityn elämää.
Paavali ottaa esiin tilanteen, jossa me kaikki kristittyinä olemme.
Hän puhuu ihmisistä, jotka ovat viettäneet jumalatonta elämää.
En tiedä onko oikein sanoa tätä, mutta sanon kuitenkin.
1 Kor korostaa enemmän Pyhän hengen lahjoja
kuin mikään muu epistola ja juuri Korintissa oli eniten ongelmia.
Se on totta nykyisinkin, koska me niin helposti nojaudumme
Hengen lahjoihimme ja unohdamme Hengen hedelmät.
1 Kor 11: 27:
"Niinpä se, joka arvottomalla tavalla syö tätä leipää ja juo Herran maljasta,
tekee syntiä Herran ruumista ja verta vastaan."
Aina kun nautit ehtoollista, tunnustat julkisesti tietäväsi,
että Jeesus kuoli syntiesi tähden. Ei ole syytä näytellä tietämätöntä.
Olet vastuussa siitä, mitä tiedät.
Paavali jatkaa: "Jokaisen on tutkittava itseään,
ennen kuin syö tätä leipää ja juo tästä maljasta."
Ehtoollisen vieton tulisi siis aina olla itsetutkiskelun paikka.
Tässä voi mennä liiankin pitkälle niin kuin joissain
presbyteerisissä seurakunnissa, jossa ehtoollisesta tulee lakihenkinen.
Mutta itsetutkiskelu on paikallaan. "Se, joka syö ja juo ajattelematta,
että kysymys on Kristuksen ruumiista,
syö ja juo itselleen tuomion."
Sellainen ihminen ei ymmärrä, että hän on tekemisissä
maailman pyhimmän asian kanssa.
"Sen vuoksihan teidän joukossanne on paljon heikkoja ja
sairaita ja monet ovat jo nukkuneet pois."
Miksi? Koska he ovat nauttineet ehtoollista arvottomalla tavalla.
Jos haluat tilata Derek Princen opetuksia, -
ota yhteyttä. Yhteystietomme näkyvät ruudussa.
Derek Princen opetuksia on saatavilla myös TV7 kaupasta.
Suomennos: Kai Mäkelä