o
Derek Prince
Nöyrtyminen paaston kautta
Ohjelma 2
Israel, juutalaiset, eivät paastonneet
eivätkä tehneet parannusta kun Israel oli vapaa ja itsenäinen.
Kun he joutuivat pakkosiirtolaisuuteen ja
Haman suunnitteli tuhota juutalaiset,
niin silloin koko kansa teki parannuksen ja paastosi.
Ehkä näin on meidänkin laitamme.
Olemme yhä vapaita ja itsenäisiä tiettyyn mittaan saakka.
Käytämmekö vapauttamme oikein vai odotammeko,
kunnes se otetaan meiltä pois? Ja sitten vasta teemme
mitä juutalaiset tekivät Susan kaupungissa?
He nöyrtyivät. He oppivat mitä Jumalan sauva tekee.
He olivat Jumalan kurituksessa.
Rakkaat sisaret ja veljet,
rukoilen, ettei meidän tarvitsisi käydä sitä tietä.
Voi helposti käydä niin, että menetämme
itsenäisyytemme ja vapautemme
ja sitten suremme sitä, ettemme käyttäneet niitä paremmin.
Katsokaamme Esterin kirjaa.
Käsky oli käynyt, että kaikki juutalaiset oli tuhottava.
Mordokai, Esterin serkku,
oli nostanut Esterin kuningattaren asemaan,
mutta kukaan ei tiennyt, että hän oli juutalainen.
Mordokai lähetti viestin Esterille kuninkaan palatsiin, jae 13:
"Mordokai käski sanoa hänelle: Vaikka asutkin kuninkaan palatsissa,
älä kuvittele, että voit juutalaisista ainoana pelastaa henkesi.
Jos sinä nyt tässä tilanteessa pysyt vaiti, niin
juutalaiset saavat kyllä avun ja pelastuksen muualta,
mutta sinua ja isäsi sukua kohtaa tuho.
Ja kukaties sinusta tulikin kuningatar vain tällaisia aikoja varten."
Ester käski vastata Mordokaille:
"Kutsu kokoon kaikki Susan juutalaiset
paastoamaan minun puolestani. Älkää syökö älkääkä juoko mitään
kolmeen päivään ja kolmeen yöhön.
Minäkin paastoan samalla tavoin palvelijattarieni kanssa,
ja sitten lähden kuninkaan luo, vaikka se onkin vastoin lakia.
Kun minun kerran on kuoltava, niin kuolen.
(Hän oli päättänyt täyttää velvollisuutensa.)
Mordokai meni pois ja teki niin kuin Ester oli käskenyt tehdä."
Sitten Ester pukeutui kuninkaalliseen asuunsa ja
meni kuninkaan palatsin esipihaan.
Lain mukaan kutsumattomat vieraat tuli surmata,
ellei kuningas osoittanut vierasta kultavaltikalla.
Minusta tämä on hienoa.
Ester paastosi ja rukoili, mutta kun hän meni kuninkaan luo,
tämä puetti Esterin kuninkaalliseen asuun.
Lain mukaan kuninkaan luo ei saanut mennä paaston aikana.
Paaston jälkeen seurakuntakin saa ylleen kuninkaallisen asun ja
olemme kuin kuningatar.
Olen tehnyt pienen opetussarjan aiheesta:
"Ester, kuningatar, jota Jumala etsii".
Ester on tehnyt minuun suuren vaikutuksen.
Hän muutti kansansa historian. Hän ja juutalaiset, jotka paastosivat.
Jos siis haluamme muuttaa historiaa, tehokkain keino tehdä se
on paastota ja rukoilla, koska se on nöyrtymistä.
Näin meidän oma minämme väistyy ja tekee tietä Jumalan teoille.
Sitten katsomme Esran kirjaa ja
pakkosiirtolaisuudesta palaavia israelilaisia. Esra 8:21-23.
Esra oli saanut määräyksen Persian kuninkaalta
viedä joukon juutalaisia Babylonian pakkosiirtolaisuudesta Jerusalemiin.
Matka oli pitkä ja se kulki viha- mielisten heimojen alueiden kautta.
Matka oli vaarallinen ja Esralla oli mukanaan vaimojen ja lasten lisäksi
kalliit temppeliastiat.
Hänen huolensa oli: "Miten meitä suojataan matkalla?"
Hän sanoi. "Olisin voinut pyytää kuninkaalta
sotilas- ja ratsuväkisaattuetta, mutta olin sanonut kuninkaalle,
että Jumalamme pitää huolen niistä, jotka palvelevat Häntä."
Tässä on todistamisen ongelma. On koettava se mistä todistaa.
Kokemuksesta todistaminen on yksi syy todistaa. Näin sitten tapahtui:
"Ahavajoen rannalla määräsin pidettäväksi paaston ja
kehotin kaikkia nöyrtymään Jumalan edessä ja
rukoilemaan, että pääsisimme lapsinemme, karjoinemme
ja tavaroinemme onnellisesti perille.
En voinut mennä pyytämään kuninkaalta
aseellista saattoväkeä ja ratsumiehiä suojaksi vihollisia vastaan,
sillä olimme sanoneet hänelle: Meidän Jumalamme suojaa
ja auttaa kaikkia, jotka palvelevat Häntä,
mutta jokaista, joka hylkää Hänet, kohtaa Hänen ankara vihansa.
Niin me paastosimme ja pyysimme apua Jumalalta,
ja Hän kuuli meidän rukouksemme." He pääsivät turvallisesti perille.
Tähän saumaan sanon jotain teille hyvin koulutetuille amerikkalaisille.
Brittinä olen saanut selville erään seikan:
tämän maan historian alkulähteenä on yhteinen rukous ja paasto.
Tiesittekö sitä? Se mitä sain selville, on vavahduttavaa.
Luen otteen kirjastani "Historia muotoutui rukouksella ja paastolla".
"Koska olen suorittanut tutkintoni Cambridgen yliopistossa ja
kuulunut King's Collegen opettajakuntaan,
kiinnostuin siitä, kuinka moni ensim- mäisistä Amerikkaan muuttaneista
hengellisistä johtajista oli saanut koulutuksensa Cambridgessä.
Kolme noista hengellisistä johtajista ensimmäisinä siirtolaisina lähtenyttä
olivat Richard Clyfton, John Robinson ja William Brewster.
Clyfton oli alkuperäisen Scroobyn seurakunnan vanhimpia Englannista,
Robinson oli Leyden seurakunnan vanhimpia Hollannista
(jonne heidän oli mentävä säilyttääkseen uskonnon vapauden).
Brewster oli johtaja, joka purjehti Amerikkaan Mayflowerilla.
Nämä kolme olivat saaneet oppinsa Cambridgessä.
John Robinson meni pyhiinvaeltajien matkassa Hollantiin,
jossa uskoa tunnustavat olivat turvassa ja
jossa uskontoa saattoi vapaasti harjoittaa,
toisin kuin Englannissa tuohon aikaan.
Kun he olivat Leydenissä ja suunnittelivat lähteä
Plymouthin kautta Amerikkaan, ennen lähtöään Leydenistä
he yhdessä rukoilivat ja paastosivat vuorokauden.
Mukana paastossa oli koko seurakunta, miehet, naiset ja lapset.
Näin kuuluu Robinsonin puheen loppuosa, joka on julkaistu
Verna Hallin kirjassa "Perustuslain kristillinen historia":
"Olemme lähdössä pitkälle matkalle, joka erottaa meidät teistä.
(Tunnen sitä haikeutta, jonka vallassa he tuolloin olivat.)
Herra tietää elänkö ja näenkö kasvonne vielä joskus.
Olipa Herran tarkoitus tai ei, mutta kokosin seurakuntani
Jumalan ja Hänen siunattujen enkeliensä eteen,
jotta seuraisin Hänen johdatustaan niin kuin olen seurannut Kristusta.
Jos Jumala sattuisi ilmoittamaan meille jotain tavalla,
jonka Hän hyväksi näkee, niin olkaa valmiit vastaanottamaan se
niin kuin otitte vastaan totuuden, jota julistin.
Olen varma siitä, että Jumala antaa lisää totuutta ja valoa
Pyhän Sanansa kautta." Tuo asenne on minulle mieleen.
Emme tiedä mitä kaikkea Jumala vielä tekee.
He siis paastosivat ja rukoilivat hartaasti vuorokauden.
Sitten he astuivat laivaan ja purjehtivat Englannin Plymouthista
Massachusettsin Plymouthiin. Siinä oli siemen, josta
tämä mahtava kansakunta (USA) on kasvanut.
On aika teidänkin palata juurillenne,
jotta näkisitte millaiset voimat olivat liikkeellä.
Täällä oli valloillaan myös okkultismia.
Mutta siitä huolimatta hengellisyys oli tämän maan alkuvoimia.
Seuraavaksi siirrymme UT:iin.
Monet sanovat: "No sehän on Vanhaa Testamenttia.
Tuollaista tehtiin VT:n aikana". Veljet ja sisaret, se on virhe.
Paras UT:n esimerkki paastoajasta on kuka? Jeesus. Luk 4:1.
Luuk. 4:1
Jeesus on aloittamassa julistustyötään.
"Jeesus lähti Jordanilta Pyhää Henkeä täynnä.
Hengen johdattamana Hän kulki autiomaassa neljäkymmentä päivää,
ja paholainen kiusasi Häntä. Hän ei syönyt noina päivinä mitään,
ja kun tämä aika oli kulunut, Hänen tuli nälkä."
Joskus käy niin, että paaston aikana ei ole nälkä,
mutta kun paasto on ohi, niin näläntunne herää.
Tämä tapahtui ennen kuin Jeesus aloitti toimintansa.
Hän ei julistanut julkisesti missään ennen kuin Hän oli ollut 40 päivää
erämaassa rukoillen ja paastoten ja Jumalaa etsien.
Jakeessa 1 sanotaan: "Jeesus oli Pyhää Henkeä täynnä".
Paastokauden päätyttyä, jakeessa 14,
"Jeesus palasi Galileaan täynnä Hengen voimaa".
Selitän teille pari eroa:
On eri asia olla täyttyneenä Pyhällä Hengellä kuin
julistaa Pyhän Hengen voimassa.
Miten voiman saa? Paastolla ja rukouksella.
Monet tuntemani kristityt ovat täyttyneet Hengellä,
mutta heillä ei ole paljoakaan Hengen voimaa siksi, että
vanha minä hallitsee yhä heitä.
Raamatun mukaan Hengen voima tulee paastolla ja rukouksella.
Kun Jeesus opetti, katsomme pääosin Vuorisaarnaa,
Hän käytti "kun" sanaa kolmesti.
Mat 6:2: "Kun autat köyhiä ..."
Hän ei sanonut "jos autat" vaan "kun autat".
Hän piti itsestään selvänä, että me autamme köyhiä.
"Kun rukoilette ...", ei "jos rukoilette" vaan "kun rukoilette".
Jae 16: "Kun paastoatte ...",
ei "jos paastoatte" vaan "kun paastoatte".
Jeesus piti paastoa yhtä itsestään selvänä kuin
köyhien auttamista ja rukoilemista.
Ja olette opetuslasten tekevän näin.
Muistanette kun puhuin opetuslapsen ja seurakunnan jäsenen erosta.
Tässä on yksi ero: opetuslapset paastoavat,
seurakunnan jäsenet saattavat paastota tai eivät.
Katsokaamme Apt:sta alkukirkon periaatteita, Apt 13.
Tässä puhutaan ensimmäisten lähetyssaarnaajien lähettämisestä,
joskaan sana ei vielä ollut käytössä vaan puhuttiin apostoleista.
Tämä on käännekohta koko kirkon historiassa. Jae 1:
"Antiokian seurakunnassa oli profeettoja ja opettajia:
Barnabas ja Simeon, josta käytettiin nimeä Niger,
kyreneläinen Lukios, Menahem, joka oli neljännesruhtinas
Herodeksen kasvinkumppani, sekä Saul (josta tuli Paavali).
Kerran, kun he olivat palvelemassa Herraa ja paastoamassa,
Pyhä Henki sanoi: "Erottakaa Barnabas ja Saul Minun työhöni,
siihen tehtävään, johon Minä olen heidät kutsunut""
Alkukirkon johtajille, jotka olivat profeettoja ja opettajia,
Herran palveleminen merkitsi myös paastoa.
Raamattu sanoo: "kun he olivat palvelemassa ja paastoamassa ..."
Näemme tästä, että Herran palvelemiseen kuuluu myös paasto.
Älä siis sano olevasi Herran palvelija, ellet koskaan paastoa.
Paasto on Raamatun mukaista.
He saivat ilmoituksen Herralta: "Lähettäkää Barnabas ja Saul".
Sitten he jälleen paastosivat.
Jae 3: "Niin he paastosivat ja rukoilivat, ja sitten he panivat
kätensä näiden kahden päälle, ja lähettivät heidät matkaan."
He paastosivat ja rukoilivat kahdesti,
ensin, kun he olivat saaneet ilmoituksen Herralta.
Toisella paastolla he varustivat Barnabaan ja Saulin
Hengen voimalla ja lähettivät heidät matkaan.
Jatkamme Apt 14:23.
Ensimmäisellä lähetysmatkallaan he perustivat seurakuntia.
Sanonpa vain, että ihmisryhmä ilman vanhimpia ei ole seurakunta.
Oikeanlaiset vanhimmat ovat seurakunnan perusta.
Jae 23: "Kullekin seurakunnalle he valitsivat vanhimmat,
ja rukoiltuaan ja paastottuaan he jättivät opetuslapset Herran turviin,
Hänen, johon nämä nyt uskoivat."
Ensimmäisten seurakuntien perustamiseen liittyi
kaksi tärkeää asiaa: apostolien lähettäminen lähetystyöhön ja
seurakunnan vanhimpien valitseminen
ja nämä molemmat tehtiin rukouksella ja paastolla,
jotka ovat niin tärkeitä seurakuntaelämässä.
Katsokaamme nyt rukouksen ja paaston profeetallisuutta, Joel 2.
Luku on pitkä enkä lue sitä kokonaan. Toivottavasti luette sen itseksenne.
Luku kertoo vaikeasta kriisistä.
En ole varma, mihin aikaan teksti viittaa. Ehkä joku muu tietää, mutta
joka tapauksessa kansan kohtalo on vaakalaudalla.
Tämä on profeetallinen käsky, Joel 2:15:
"Puhaltakaa torveen Siionissa.
Kyseessä on sofar, ylevin puhallin, jolla Jumalan kansa kutsutaan koolle.
Kuuluttakaa pyhä paasto, kutsukaa koolle juhlakokous!
Tämä tarkoittaa aikaa, jolloin ei tehdä mitään muuta
kuin etsitään Herraa - pyhä juhlakokous.
Kootkaa väki, pyhittäkää kansa, kutsukaa vanhukset,
kootkaa lapset ja imeväiset. Lähteköön sulhanen
morsiuskammiosta ja morsian häähuoneesta."
Kokoon kutsuttiin koko kansa.
Samoin oli Amerikkaan lähtevien laita Leydenissä.
Koko yhteisö oli rukouksessa ja paastossa mukana.
"Itkekää, papit, pyhäkön esipihalla, eteishallin ja alttarin välissä.
Sanokaa, te Herran palvelijat:
"Katso, Herra, säälien kansasi puoleen.
Älä anna sen joutua häväistäväksi, vieraitten kansojen hallittaviksi.
Miksi saisivat kansat pilkaten sanoa: Missä on Israelin Jumala?" ".
Kansa on kriisissä.
Jumala kehottaa kansaansa: "Kuuluttakaa pyhä paasto".
Kun tarkastelemme Herran ohjeita, niin ensimmäiseksi kutsutaan
seurakunnan johtoa, vanhimpia ja pappeja.
Näin sen mielestäni pitääkin olla.
Seurakunnan johtajien on otettava ensimmäinen askel.
Jatkamme lukua jakeesta 28 (Joel 3:1):
Tämän jälkeen on tapahtuva -
Minkä jälkeen? Paaston.
että Minä vuodatan henkeni kaikkiin ihmisiin.
Ja niin teidän poikanne ja tyttärenne profetoivat ..."
Tämä riittää. Mikä saa aikaan Hengen vuodatuksen? Paasto.
Koko seurakunnan yhteinen paasto. Jumala ei ole muuttunut.
Uskon, että jos Amerikan (miksei myös Suomen)
seurakunnat paastoaisivat yhteisessä Hengessä, tuloksia syntyisi.
On mahdollista, että tämä jumalaton kansakunta
voidaan palauttaa perustuksilleen Jumalan voimalla.
En väitä, että näin kävisi, mutta niin voisi käydä, jos teemme oikeita asioita.
Kaikki riippuu siitä, mitä me teemme. Aamen.
Haluan ottaa vielä yhden asian. Moniko tietää mitä 2 Aik 7:14 sanoo?
"Jos silloin kansani, jonka olen ottanut omakseni, nöyrtyy ja rukoilee,
kääntyy Minun puoleeni ja hylkää pahat tiensä,
niin Minä kuulen sitä taivaaseen, annan sen synnit anteeksi
ja teen sen maan jälleen terveeksi."
Aloin saarnata jo ennen kuin Amerikan esirukoilijat ry perustettiin.
Herra puhui minulle vastikään - tämä on minun sisäinen kokemukseni -
ja Hän sanoi: "Se mitä olet saarnannut on täysin oikein,
mutta Minun kansani ei ole koskaan ottanut ensimmäistä askelta.
Ellei se sitä ota, eivät muutkaan tule mukaan."
"Jos silloin Minun kansani ... "
Mikä on ensimmäinen askel? "Nöyrtyy ja rukoilee."
Amerikan seurakunnat eivät ole yhdessä nöyrtyneet.
Kovinkaan moni meistä ei ole nöyrtynyt.
Kaikkea muuta voi puuhailla, mutta ei se auta.
Paasto ei sinänsä tee nöyräksi.
Fariseus, joka paastosi kahdesti viikossa, ylpeili sillä.
Paasto ei oikeuta ansiomerkkiin, jota voi näytellä muille.
Kyse on meistä itsestämme. Meidän on nöyrryttävä.
Kun mietiskelin tätä, tunsin, että Herra näytti minulle yksinkertaisen
keinon nöyrtyä ja se taatusti toimii.
Tiedättekö mikä se on? Syntiemme tunnustaminen. 1 Joh 1:9:
"Jos me tunnustamme syntimme, niin Jumala,
joka on uskollinen ja vanhurskas, antaa meille synnit anteeksi ja
puhdistaa meidät kaikesta vääryydestä."
Jumala ei lupaa tehdä sitä, ellemme tunnusta ensin.
En tiedä yhtään Raamatun kohtaa, jossa Jumala lupaa
antaa anteeksi synnit, joita emme tunnusta.
"Jos tunnustamme syntimme, niin Jumala, joka on uskollinen ..."
Tunnustaessamme syntimme Jumalalle
me nöyrrymme Hänen edessään. Et voi olla enää ylpeä sen jälkeen,
kun olet listannut kaikki tekemäsi kauheat asiat.
En ainakaan minä voi.
Puhuimme syntien tunnustamisesta pystysuoraan suuntaan,
mutta tärkeää on tunnustaa ne myös vaakasuoraan suuntaan.
Jak 5:16 sanoo "tunnustakaa syntinne toisillenne".
Joissain käännöksissä käytetään sanaa "rikkomus",
mutta se tarkoittaa syntiä.
Spekuloin pikkuisen käännöksiä.
Välttääkseen vaikutelmaa, että synnit pitäisi tunnustaa nimenomaan papille,
kääntäjät käyttävät sanaa "toisillenne".
Näin kuitenkin kuuluvat useimmat käännökset:
Jaak 5:16 "Tunnustakaa siis syntinne toisillenne
ja rukoilkaa toistenne puolesta, jotta parantuisitte."
Tämä on fyysisen parantumisen avaimia.
Näin ei kuitenkaan juuri tehdä. Me panemme vain kätemme
sairaan päälle ja sanomme: "Veli, Jumala parantaa sinut."
Mutta Jumala sanoo: "Ehkä sinun pitää tunnustaa syntisi ennen kuin paranet,
koska tunnustamaton synti estää paranemisen".
Tämä ei ole ainoa syy. On muitakin syitä, mutta
ehkä tämä on yksi mahdollinen syy siihen, miksi rukous ei paranna.
En usko, että tunnemme ylpeyttä, jos olemme tunnustaneet
syntimme vilpittömästi toisillemme.
Jos mies sanoo vaimolleen: "Kulta, anna anteeksi.
En ole kohdellut sinua oikein. Puhuin sinulle rumasti.
Olin kärsimätön enkä ottanut sinua huomioon niin kuin olisit ansainnut".
Mies ei voi sanoa tällaista ylpeänä. Tai jos vaimo sanoo miehelleen:
"Anna anteeksi, etten ole kunnioittanut sinua
niin kuin minun olisi pitänyt. Olen tuijottanut vain omaan napaani
ja ajatellut vain itseäni. Anna anteeksi.
En ole ollut sellainen vaimo, jollainen minun Raamatun mukaan pitäisi olla".
Ei varmaan kukaan, joka vilpittömästi näin tekee, voi enää olla ylpeä.
Nöyrtymisen avain on syntien tunnustaminen.
Olen jo aiemmin tähdentänyt, että Jumala ei vaadi meitä tunnustamaan
joka ikistä syntiä, jonka olemme elämämme aikana tehneet.
Mutta jos kieltäydymme tunnustamasta syntiä,
Jumalakaan ei anna sitä anteeksi. Ehdotan, että tunnustamme nyt
syntimme Jumalalle ilman sen suurempaa showta.
Muistattehan, että "kun tiedämme, että voimme tehdä hyvää,
mutta emme tee sitä, niin se on synti".
Emme tee syntiä vain teoin vaan myös laiminlyönnein.
Puhun niistä tarkemmin myöhemmin, jos Jumala suo ja elonpäiviä riittää.
Mutta nyt ehdotan, että olemme itse kukin hetken Herran läsnäolossa ja
annamme Pyhän Hengen sormen näyttää meidän syntimme.
Jos haluat tilata Derek Princen opetuksia, -
ota yhteyttä. Yhteystietomme näkyvät ruudussa.
Derek Princen opetuksia on saatavilla myös TV7 kaupasta.
Suomennos: Kai Mäkelä