o
Derek Princei teenistus
Alandumine paastu kaudu
Osa 2/2
Iisrael või juudid ei paastunud
ega parandanud meelt, kui Iisrael oli iseseisev ja vaba.
Kui juudid pagendati võõrsile ja
Haaman plaanis kõiki juute hävitada,
paastus terve rahvas ja tegi meeleparanduse.
Võibolla on ka meie olukord selline.
Oleme vabad ja iseseisvad teatud maani.
Kas me kasutame oma vabadust õieti, või ootame,
kuni see võetakse meilt ära? Ja alles siis teeme seda,
mida juudid tegid Suusa linnas?
Nad alandusid. Nad õppisid, mida Jumala raudkepp teeb.
Jumal distsiplineeris neid.
Kallid õed ja vennad,
palvetan, et meie ei peaks käima seda teed.
Sest võib kergesti juhtuda, et kaotame
iseseisvuse ja vabaduse ja siis leiname,
et me ei kasutanud seda vabadust paremini.
Vaatame Estri raamatut.
Käsk oli välja antud, et kõik juudid tuleb tappa.
Mordokai, Estri nõbu,
oli tõstnud Estri kuninganna staatusesse,
kuid keegi ei teadnud, et ta oli juuditar.
Mordokai saatis sõnumi Estrile kuninga paleesse, Ester 4:13:
"siis Mordokai käskis Estrile vastata: "Ära mõtle, et sa kuningakojas
paremini pääsed kui kõik muud juudid!
Sest kui sa sel ajal tõesti vaikid, tuleb juutidele abi ja pääste mujalt,
aga sina ja su isa pere hukkute!
Ja kes teab, kas sa mitte ei olegi just selle asja pärast
pääsenud kuninglikku seisusesse?"
Siis Ester käskis Mordokaile vastata: "Mine kogu kokku kõik
Suusanis leiduvad juudid ja paastuge minu pärast; kolm päeva ärge sööge
ega jooge ei öösel ega päeval. Minagi paastun oma teenijatega nõnda.
Ja siis ma lähen kuninga juurde, kuigi see pole seadusepärane.
Aga kui ma hukkun, siis hukkun!"
Siis Mordokai läks ja tegi kõik nõnda, nagu Ester teda oli käskinud.
(Ta oli otsustanud oma eesmärgi täita.)
"Ja kolmandal päeval pani Ester selga kuninglikud rõivad ning astus
kuningakoja siseõue..."
Seaduse järgi pidi kutsumata külalised tapetama,
kui just kuningas ei osutanud kuldkepiga nende peale.
Minu meelest on see lahe.
Ester paastus ja palvetas, kuid kui ta läks kuninga juurde,
riietus ta kuninglike rõivastega.
Seaduse järgi ei tohtinud paastu ajal kuninga juurde minna.
Peale paastu saa ka kogudus endale justkui kuninglikud rõivad ja
kogudus on nagu kuninganna.
Olen teinud sel teemal väikse jutlusesarja:
"Ester-kuninganna, keda Jumal otsis."
Ester on mind palju mõjutanud.
Ta muutis oma maa ajalugu. Tema ja juudid, kes paastusid.
Kui tahame oma ajalugu muuta, on tõhusaim viis selle tegemiseks
paastuda ja palvetada, sest see tähendab alanduda.
Nii taandub meie ego ja teeb ruumi Jumala tegudele.
Vaatame kas Esra raamatut, pagendusest saabuvaid juute.
Esra 8:21-23.
Esra oli saanud Pärsia kuningalt käsu viia rühm juute
Baabüloni vangipõlvest Jeruusalemma.
Reis oli pikk ja kulges läbi vaenlaste territooriumide ja hõimualade.
Reis oli ohtlik ja Esral oli naistele ja lastele lisaks kaasas ka
kallid templinõud.
Tema mureks oli see: "Kuidas meid teekonnal kaitsa?"
Ta ütles: "Oleksin võinud küsida kuningalt ratsa-ja jalaväeüksust,
kuid ütlesin kuningale, et Jumal hoolitseb nende eest, kes Teda teenivad."
Siin on kuulutustöö problemaatika. Peame kogema seda, mida kuulutame.
Kogemustest tunnistamine on rääkimise põhjus. Edasi juhtus nii:
Esra 8:21:"Ja ma kuulutasin seal Ahava jõe ääres paastu,
et me alandaksime iseendid oma Jumala ees ja paluksime temalt
õnnelikku teekonda enestele ja oma lastele ja kogu oma varale.
Sest mul oli häbi kuningalt küsida sõjaväge ja ratsanikke,
et need kaitseksid meid teekonnal vaenlaste vastu, vaid me rääkisime
kuningaga ja ütlesime:"Meie Jumala käsi on heana kõigi peal,
kes teda otsivad, aga tema võim ja viha on kõigi vastu, kes tema hülgavad."
Nõnda me paastusime ja otsisime selles asjas abi oma Jumalalt,
ja tema kuulis meie palvet." Nad jõudsid kaitstult Jeruusalemma.
Seoses sellega ütlen teile, koolitatud ameeriklastele midagi.
Inglasena olen mõistnud ühte: selle maa ajaloo
lähtpunkt on ühine palve ja paast.
Kas teadsite seda? See, mida sain teada, on vapustav.
Loen lõigu oma raamatust "Ajalugu loodi palve ja paastu abil."
Kuna olen kõrghariduse saanud Cambridgei ülikoolis
ja kuulunud King's Collegei õpetajate hulka,
huvitas mind, kui paljud Ameerikasse kolinud vaimsetest liidritest
olid saanud hariduse Cambridgeis.
Kolm vaimset juhti, kes emigreerusid esimestena,
olid Richard Clyfton, John Robinson ja William Brewster.
Clyfton oli traditsioonilise Scrooby kogudusevanem Inglismaalt,
Robinson oli Leydei kogudusevanem Hollandist
(nad emigreerusid, et säilitada oma usuvabadust.)
Brewster oli juht, kes purjetas Ameerikasse Mayfloweril.
Need kolm olid õppinud Cambridgei ülikoolis.
John Robinson läks palverändurite seltsis Hollandisse,
kus usukuulutajad olid kaitstud ning
kus võis vabalt usku praktiseerida,
samal ajal kui Inglismaal se nii ei olnud.
Kui nad olid Leydenis ja plaanisid minna edasi
Plymouthi kaudu Ameerikasse. siis enne ärasõitu Leydenisse
palvetasid ja paastusid nad ühe ööpäeva.
Paastus osalesid kogu kogudus, mehed, naised ja lapsed.
Nii kõlab Robinsoni kõne lõpuosa, mis on kirja pandud
Verna Halli raamatus: "Konstitutsiooni kristlik ajalugu":
"Oleme minemas pikale teekonnale, mis eraldab meid teist.
(Tunnen seda melanhooliat, milles nad tookord olid.)
Jumal teab, kas ma elan ja näen veel teie nägusid.
Kas see oli Jumala eesmärk või mitte, kogusin koguduse Jumala
ja Tema õnnistatud inglite ette,
et järgiksin Tema juhatust nii, nagu olen järginud Kristust.
Kui Jumal peaks meile midagi ilmutama sel viisil,
nagu Tema paremaks oeab, siis võtke see vastu nii,
nagu võtsite vastu tõe, mida teile kuulutasin.
Olen kindel selles, et Jumal annab rohkem tõde ja valgust
läbi Oma Püha Sõna." See suhtumine mulle meeldib.
Me ei tea, mida kõike Jumal saab veel tegema.
Nad paastusid ja palvetasid härdalt terve ööpäeva.
Siis nad astusid laeva ja purjetasid Plymouthist Inglismaalt
Massachusetsisse, Plymouthi. See oli seeme, millest
on kasvanud see võimas rahvus (USA).
On aeg, et te pöörduksite tagasi oma juurte juurde,
et te näeksite, millised jõud on liikvel.
Siin päästeti ka okultism lahti.
Sellest hoolimata oli vaimsus selle maa algjõude.
Nüüd liigume Uude Testamenti.
Paljud ütlevad: "See on Vana Testament!
Selliseid asju tehti VT-i ajal". Vennad-õed, see on vale.
Parim Uue Testamendi paastu näide on Jeesus.
Luuka 4:1
Jeesus on kuulutustööd alustamas.
"Jeesus aga, täis Püha Vaimu, tuli tagasi Jordani äärest,
ja aeti Vaimu läbi kõrbe, kus ta oli nelikümmend päeva kuradi kiusata.
Ja ta ei söönud midagi neil päevil.
Ja kui need täis said, tuli talle nälg."
Vahest juhtub nii, et paastu ajal pole nälga, kuid
kui paast saab läbi, ärkab näljatunne.
See juhtus enne seda, kui Jeesus kuulutustööd alustas.
Ta ei kuulutanud avalikult kuskil, enne, kui ta oli olnud 40 päeva
kõrbes, paastudes, palvetades ja otsides Jumalat.
Salmis 1 öeldakse: "Jeesus oli täis Püha Vaimu".
Paastuaja lõppedes, salmis 14:
"Jeesus tuli Vaimu väes tagasi Galileasse..."
Selgitan teile paari asja:
On üks asi olla täis Püha Vaimu ja teine asi kuulutada Püha Vaimu väes.
Kuidas saada väge? Paastu ja palvega.
Paljud kristlased, keda tunnen, on täitunud Vaimuga, kuid
neil pole kübetki Jumala väge, kuna neis valitseb vana loomus.
Piibli järgi tuleb Vaimu vägi paastu ja palvega.
Kui Jeesus kuulutas, vaatame põhiliselt mäejutlust,
kasutas ta sõna "Kui sa.."
Mt 6:2: "Kui sa nüüd almuseid jagad,"
Ta ei öelnud "kui otsustad aidata", vaid "aidates vaeseid".
Ta pidas seda iseenesestmõistetavaks, et aitame vaeseid.
"Siis, kui palvetate..", mitte "kui otsustate palvetada."
Salm 16: "Kui paastute...", mitte "kui otsustate", vaid "paastudes"
(Eestikeelses Piiblitõlkes kasutatakse "kui palute", "kui paastute" jne).
Jeesus pidas paastu sama iseenesestmõistetavaks kui
vaeste aitamist ja palvetamist.
Ja teate ka jüngreid nõnda tegevat.
Mäletate, kui rääkisin jüngrite ja koguduseliikmete erinevusest.
Siin on üks erinevus: jüngrid paastuvad,
koguduseliikmed võivad, kuid ei pruugi paastuda.
Vaatame Apostlite tegude 13. ptk. algkoguduse põhimõtteid.
Siin räägitakse esimeste misjonäride väljasaatmisest.
Isegi sõna "misjonär" polnud kasutusel, vaid neid hüüti apostliteks.
See on kogu kirikuajaloo pöördepunktiks. Apt 13:1:
"Aga Antiookias olevas koguduses oli prohveteid ja õpetajaid:
Barnabas, Siimeon, keda hüüti Nigeriks, Luukius Küreenest, Manaeen,
kes oli kasvanud üles koos nelivürst Heroodesega, ja Saulus.
Kui need siis Issandat teenisid ja paastusid, ütles Püha Vaim:
"Eraldage mulle Barnabas ja Saulus tööle, milleks ma olen nad kutsunud!"
Algkiriku juhtidele, kes olid õpetajad ja prohvetid,
tähendas Jumala teenimine ka paastu.
Piibel ütleb: "Kui need siis Issandat teenisid ja paastusid,
Näeme siit, et Jumala teenimisse kuulub ka paast.
Ära siis ütle, et sa oled Jumala teener, kui sa kunagi ei paastu.
Paast on Piibliga kooskõlas.
Nad said Jumalalt sõnumi: "Läkitage Barnabas ja Saulus".
Siis nad paastusid edasi.
Salm 3: "Siis nad paastusid ja palvetasid, panid oma käed nende
peale ning saatsid nad teele."
Nad paastusid ja palvetasid 2x:
kõigepealt siis, kui nad said Jumalalt sõnumi.
Teise paastumisega nad varustasid Barnabase ja Sauluse
Vaimu väega ja saatsid nad teele.
Loeme Apt 14:23.
Esimesel misjonireisil rajasid nad kogudusi.
Ütlen seda:inimgrupp ilma vanemate või juhtideta pole kogudus.
Õiged vanemad on koguduse vundamendiks.
Salm 23:"Kui nad siis igale kogudusele siin ja seal olid käte pealepanemisega
vanemad seadnud, jätsid nad pärast palvetamist
ja paastumisi nemad Issanda hooleks, kellesse need olid hakanud uskuma."
Esimeste koguduste rajamisega seostus kaks olulist asja:
apostlite läkitamine misjonitööle ja kogudusevanemate valimine.
Mõlemat tehti palve ja paastu abil, mis on niivõrd olulised koguduse elus.
Vaatame palve ja paastu prohvetlikkust.
Joel 2.
Peatükk on pikk ja ma ei loe kõike ette. Loodetavasti loete seda ise.
Peatükk räägib keerulisest kriisist.
Pole selge, mis ajale tekst viitab. Äkki keegi teine teab,
igatahes oli rahva saatus kaalukaussidel.
See on prohvetlik käsk: Joel 2:15:
"Puhuge sarve Siionis,"
Siin mõeldakse sofarit, ülev pill, millega kutsutakse Jumala rahvas kokku.
"pühitsege paastupüha, kutsuge kokku pühalik koosolek!"
See tähendab aega, mil ei tehta midagi muud, kui
otsitakse Jumalat- pühalik koosolek.
"Koguge rahvas, pühitsege kogudust,
tooge kokku vanemad, koguge lapsed ja imikud,
peigmees tulgu välja oma toast ja pruut oma kambrist!"
Kokku kutsuti terve rahvas.
Sama tegid inglased Leydenis, kes purjetasid Ameerikasse.
Kogu ühiskond osales paastus ja palves.
"Eeskoja ja altari vahel nutku preestrid, Issanda teenrid,
ja öelgu: Säästa, Issand, oma rahvast, ja ära anna oma pärisosa teotuseks,
paganaile pilgata! Miks peaks rahvaste seas öeldama:
Kus on nüüd nende Jumal?"
Maa on kriisis.
Jumala õhutab rahvast: "Kuulutage välja püha paast."
Kui uurime Jumala korraldusi, siis esimesena teevad seda
koguduse juhid, -vanemad ja pastorid.
Arvan, et see peakski nii olema.
Koguduse juhid peavad astuma esimese sammu.
Jätkame 28. salmist (Joel 3:1):
"Ja pärast seda sünnib."
Pärast mida? Paastu.
"et ma valan oma Vaimu kõige liha peale.
Siis teie pojad ja tütred hakkavad ennustama,"
Aitab. Mis põhjustab Vaimu väljavalamise? Paast.
Kogu koguduse ühine paast. Jumala pole muutunud.
Usun, et kui Ameerika (ja teiste maade)
kogudused paastuksid koos Vaimus, oleks sellel tulemus.
On võimalik, et see jumalatu rahvas taastatakse
Jumala väe abil tema õigele positsioonile.
Ma ei väida, et see juhtub, kuid see võib juhtuda, kui toimime õieti.
Kõik sõltub sellest, mida me teeme. Aamen.
Tahan veel ühe asja võtta. Mida ütleb 2. Ajaraamat 7:14?
"ja kui siis minu rahvas, kellele on pandud minu nimi,
alandab ennast ja nad palvetavad ja otsivad minu palet ning
pöörduvad oma kurjadelt teedelt, siis ma kuulen taevast ja annan
annan andeks nende patu ning säästan nende maa."
Mina hakkasin jutlustama enne Ameerika Eestpalvetajate Ühingu loomist.
Issand rääkis hiljuti mulle - see on mu sisemine tunnistus -
Ta ütles: "See, mida sa oled jutlustanud, on täiesti õige,
kuid Mu rahvas pole kunagi astunud esimest sammu.
Kui nemad ei astu esimestena, ei tule ka teised kaasa."
"ja kui siis minu rahvas, "
Mis on esimene samm? "alandab ennast ja nad palvetavad"
Ameerika kogudused pole üheskoos end alandanud.
Mitmed meist pole alandunud.
Kõike muud võib teha, kuid sellest pole abi.
Paast ise ei tee alandlikuks.
Variserid, kes paastusid kaks korda nädalas, uhkustasid sellega.
Paast pole teenetemärk, mida teistele näidata.
Asi puudutab meid endid. Me peame alanduma.
Mõeldes selle üle, tundsin, et Jumal andis mulle lihtsa nipi
alandumiseks ja see kindlasti töötab.
Tead, mis see on? Pattude tunnistamine 1 Joh 1:9:
"Kui me oma patud tunnistame, on tema ustav ja õige,
nõnda et ta annab andeks meie patud ja
ja puhastab meid kogu ülekohtust."
Jumal ei luba seda teha, kui me ei tunnista oma patte.
Ma ei tea ühtegi Piibli kirjakohta,
mis lubab anda patud andeks, kui me ei tunnista neid.
"Kui me oma patud tunnistame, on tema ustav ja õige, nõnda et ta annab andeks.."
Kui me oma patud tunnistame, siis alandume Jumala ette.
Sa ei või olla peale seda uhke,
kui oled kõik oma jubedad teod üles loetlenud.
Mina küll ei või.
Rääkisime pattude tunnistamisest vertikaalsuunas (inimeselt-Jumnalale),
kuid on ka tähtis tunnistada neid horisontaalsuunas.
Jaakobus 5:16 ütleb: "tunnistage üksteisele oma patud.."
Teatud tõlgetes on sõna "rikkumised", viidates patule.
Olen skeptiline eri tõlgete suhtes.
Vältimaks arusaama, et patud peab tunnistama tingimata pastorile,
kasutavad Piiblitõlkijad sõna "üksteisele".
Enamus tõlked ütlevad seda:
Jaakobus 5:16:"Tunnistage siis üksteisele patud üles ja
palvetage üksteise eest, et te saaksite terveks!"
See on füüsilise tervenemise võti.
Kuid inimesed ei tee seda. Me paneme vaid käe inimeste
peale ja ütleme: "Vend, Jumal tervendab sind."
Kuid Jumal ütleb: Võibolla peaksid oma patud kõigepealt üles tunnistama,
kuna tunnistamata patt peatab tervenemist."
See pole ainus põhjus. On ka teisi põhjuseid,
võibolla on see üheks põhjuseks, miks palve ei paranda inimesi.
Ma ei usu, et tunneme uhkust, kui oleme siiralt üksteisele
oma patud üles tunnistanud.
Kui mees ütleb naisele: "Kallis, anna andeks.
Ma ei kohelnud sind õieti. Rääkisin sinuga halvasti.
Olin kannatamatu ega pannud su vajadusi tähele, nagu oleksin pidanud."
Mees ei või seda uhkena öelda. Või kui naine ütleb mehele:
"Anna andeks, et ma pole sind austanud nii, nagu oleksin pidanud.
Olen olnud iseksas. Anna andeks!
Ma pole olnud sellind naine, nagu ma Piibli järgi peaksin olema."
Mitte keegi, kes siiralt niimoodi teeb, ei saa olla enam uhke.
Alandumise võti on pattude tunnistamine.
Olen ka varem öelnud, et Jumal ei nõua meilt igaüksiku patu tunnistamist,
mida oleme elu jooksul teinud.
Kuid kui keeldume oma pattu tunnistamast,
ei anna Jumal seda andeks. Pakun välja, et tunnistame
nüüd oma patud Jumalale ilma suurema showta.
Mäletate:"Kui me mõistame teha head,
kuid ei tee seda, on see meile patuks."
Me ei patusta vaid tegudega, vaid tegematajätmistega.
Räägin sellest hiljem veel, kui Jumal lubab ja elupäevi jätkub.
Kuid nüüd oleme igaüks J umala ligiolus ja laseme
Püha Vaimu sõrmel osutada meie pattudele.
Tõlge:Lemme-Getter Bogatkin