DEREK PRINCE
Ödmjuka sig genom fasta
Del 1
Ruth och jag ska börja genom att proklamera -
ur 1 Petr 5:5
Det är längre än vad vi brukar göra.
Temat är "Ödmjuka sig".
"...Gud står emot de högmodiga men ger nåd åt de ödmjuka.
Ödmjuka er därför under Guds mäktiga hand, -
så ska han upphöja er när tiden är inne.
Och kasta alla era bekymmer på honom, för han har omsorg om er.
Var nyktra och vakna.
Er fiende djävulen -
går omkring som ett rytande lejon och söker efter någon att sluka.
Stå emot honom, orubbliga i tron -
och tänk på att era bröder här i världen -
går igenom samma lidanden.
Efter en liten tids lidande ska all nåds Gud, -
som har kallat er till sin eviga härlighet i Kristus -
upprätta, stödja, -
styrka och befästa er.
Hans är makten i evighet. Amen."
Nu ska vi vända oss till 3 Mosebok 16:29 -31.
Vi ska läsa verserna 29 -31.
Det handlar om Försoningsdagen.
Det som det judiska folket kallar för jom kippur, -
och som fortfarande är den heligaste -
dagen i den judiska kalendern, -
3 400 år efter orden uttalades.
Mose säger om försoningsdagen...
Herren talar genom Mose.
"Detta skall för er vara en evig stadga: -
I sjunde månaden, på tionde dagen i månaden, -
skall ni fasta och inte utföra något arbete.
Varken de som är födda i landet -
eller främlingen som bor ibland er.
Ty på den dagen skall försoning bringas för att rena er.
Från alla era synder skall ni renas inför Herrens ansikte.
En vilosabbat skall den vara för er, och ni skall fasta.
Detta skall vara en evig stadga."
Detta är ett uttalande med eftertryck.
"Detta skall vara en evig stadga." Det ska aldrig ändras.
I ungefär 3 400 år, har det judiska folket firat jom kippur.
Även i koncentrationslägren fastade de på denna dag.
I Apostlagärningarna 27:9, -
du behöver inte slå upp det, kallas det "Fastan."
Så det fastställer bibliska fakta, vilket kan göras på många vis.
När Gud säger: "Späka er själ", så menar Han fasta.
Ni kan uttala ordet antingen "fääst" (amerikanskt) eller "faast" (brittiskt).
För många år sedan arbetade jag med en baptistbroder, -
som hette Clarence Fast [fääst]. Jag sa alltid Fast [faast].
Men jag antog att han hade rätt att bestämma -
hur han ville uttala sitt namn.
Så jag uttalade det med amerikansk accent.
Men det känns fortfarande svårt för mig.
Hur som helst. Vi talar om...
Min definition av fasta är att avstå från mat i ett andligt syfte.
Det behöver inte vara utan dryck.
Även om det judiska folket vid jom kippur, -
är utan mat och dryck i ca 25 timmar.
Det är farligt att vara utan vatten i mer än 72 timmar.
Jag rekommenderar det inte.
Jag kände en predikant som hette Tommy Hicks -
som vände upp och ner på Argentina, för länge sedan.
Han var fastande i 17 dagar. Mose fastade i 40 dagar.
Ingen mat eller dryck.
Men fasta aldrig mer än 72 timmar.
Om du inte befinner dig i en övernaturlig -
sfär med Gud, som Mose gjorde.
Men fasta är inte bara att vara utan mat.
Det är att avstå från mat i ett andligt syfte.
Varför begärde Gud att israeliterna skulle ödmjuka sina själar?
Det är ett mycket starkt uttryck. (Afflict på eng. = ung. hemsöka)
Det används för att beskriva vad en man -
gör med en kvinna under en våldtäkt.
Det är att kuva, ödmjuka, förödmjuka.
Gud vill att vi kuvar, ödmjukar och förödmjukar våra själar.
Han sa till israeliterna: "Om ni inte gör det varje år, -
så är ni inte mitt folk."
Så Gud lägger en enormt stor vikt vid denna handling.
Varför?
Man måste känna till hur själen fungerar.
Människan är en treenig varelse.
Skapad till den Treenige Gudens avbild.
Ande, själ och kropp.
Jag tänker inte analysera detta, men själen är detsamma som egot.
Det är "jaget".
Enligt teologerna så har själen tre huvudfunktioner.
Intellektet, viljan och känslorna.
Eller man kan sätta viljan först. Vilja, intellekt och känslor.
Så enkelt översatt så är själen det som säger: -
"Jag vill, jag tänker, jag känner."
Själen är väldigt arrogant och egoistisk. I alla människor.
Gud säger: "Om ni verkligen vill ha min välsignelse, -
så måste ni lära er att ödmjuka ert arroganta, egoistiska ego."
Jag tänker på en advokat som jag pratade med -
för många år sedan om fasta.
Han bestämde sig för att fasta i 24 timmar.
Han hade en hemsk dag.
Varje gång han närmade sig en restaurang -
eller annat ställe där de serverade mat, -
kunde han knappt motstå att gå in. Men han klarade det.
Sedan hade han ett allvarligt samtal med sin mage.
Han sa: "Mage, du har orsakat en del problem idag.
Så jag straffar dig. Jag kommer att fasta imorgon också."
Det är det som menas med att underordna sig.
Lägga det under Guds kontroll.
"Om ni inte gör det, så är ni inte mitt folk." Så sa Gud till Israel.
Han säger kanske inte så till er, även om jag inte ser någon skillnad.
I Psalm 35:13 -
säger David så här...
Psalm 35:13
Jag läser bara en del.
"Men jag gick i sorgdräkt..."
Sorgdräkt för att han sörjde.
Fasta och sorg ligger väldigt nära varandra.
"...jag späkte min själ med fasta..."
Denna engelska version säger: "Jag ödmjukade mig själv."
Det är synd att den engelska versionen sätter "mig själv" -
där den hebreiska sätter "min själ".
Vilket är helt legitimt men skymmer det faktum att David menar sin själ.
"Jag späkte min själ med fasta."
Det är en anledning till att David överlevde.
Han hade många problem och gjorde inte alltid rätt.
Men han lärde sig att ödmjuka sig. Ödmjuka sin själ.
Det var det som gjorde honom stor inför Herren.
Jag tror varje Guds tjänare måste lära sig -
att ödmjuka sin själ.
Det finns andra sätt att göra det på, -
men fasta är det bibliska sättet.
Vi har redan gått igenom 1 Petr kapitel 5 -
där Petrus säger: "Ödmjuka er."
Så det är den bibliska vägen att göra det på.
Det finns andra vägar -
men den främsta vägen att ödmjuka sig på är genom att fasta.
Jag ska ge några historiska exempel.
Först från Gamla Testamentet och sedan från det Nya.
När jag blev frälst 1941...
Man kan knappt tro att där levde människor på jorden då!
Jag var väldigt okunnig i Ordet.
Jag var inte direkt okunnig om Bibeln, -
för jag var anglikan. Deras styrka är att -
de läser i Ordet varje gudstjänst.
Så jag kände till Ordet ur ett historiskt perspektiv -
men jag hade ingen andlig förståelse.
Jag var 24 år gammal, -
utbildad på de bästa institutionerna i England.
Jag hade aldrig träffat någon som berättat att de var pånyttfödda.
Jag visste inte att något sådant var möjligt.
Sedan hade jag ett dramatiskt möte med Jesus.
Mitt i natten, i en armébarack.
Låt mig säga så här: -
Du kan göra mycket och förbli densamme.
Du kan be. Du kan gå i kyrkan. Du kan fylla i ett överlåtelsekort.
Du kan göra mycket och förbli den samma.
Men, när du möter Jesus så kommer du aldrig att bli den samme igen.
Det är revolutionerande.
Jag ska tala till en grupp unga människor på lördag -
och jag vill att de hör ett revolutionerande budskap.
Evangeliet är revolutionärt.
Är det inte revolutionerande är det inte evangeliet.
Så, på sitt eget sätt...
Och jag visste inte att Gud talade till folk...
Men Han visade mig att jag skulle fasta en gång i veckan.
Under året 1941.
Jag måste säga att jag, utan att skryta, -
har gjort det ända sedan dess.
Sedan 1941 fram till idag.
Många gånger fastade jag längre än så. Tre veckor, ibland mer.
Men häromdagen räknade jag ut -
att eftersom jag har gjort det alla år som kristen -
har jag fastat mer än 3 000 dagar, -
vilket är mer än åtta år.
Om Herren hade sagt till mig att fasta -
i åtta år så hade jag blivit förfärad.
Men att ta det en gång i veckan gjorde att jag klarade det.
Jag kan säga er att jag aldrig kommer att sluta fasta.
Det är alldeles för viktigt.
Låt studera några som gjorde det.
Slå upp slutet av Första Samuelsboken.
Sista versen av Första Samuelsboken. Det är väldigt intressant.
Jag var pastor i London, England, när jag -
beslöt mig för att fasta i en vecka.
Sen tänkte jag för mig själv: -
"Har någon någonsin fastat i en vecka och överlevt?"
Jag tänkte: "Kommer jag att överleva?"
Jag kan berätta för er, om ni aldrig har varit i England, -
engelsmännen värmer sina kroppar, inte sina hus.
Så jag visste att det kommer att vara kyligt och det var det.
Så jag undrade om någon kunde fasta i en vecka och överleva.
Och jag läste sista versen i 1 Sam -
och såg vad det stod om männen från Jabesh Gilead.
"Och de tog deras ben och begravde dem under -
tamarisken i Jabesh. Sedan fastade de i sju dagar."
Detta är de sista orden i 1 Samuelsboken.
Jag sa till mig själv: "Om de kunde göra det så kan jag."
De var bönder med boskap och sysslor att utföra.
De hade inte möjlighet att sitta sysslolösa.
Men de fastade i sju dagar.
Gud öppnade mitt hjärta och sinne för hur revolutionerande de -
få små orden i slutet av 1 Sam är.
1 Samuelsboken är en del av Israels historia -
och skildrar nedgång, delning och nederlag.
I slutet av 1 Sam har filisteerna slagit Israel.
De drev ut dem ur deras städer. De flydde över Jordan.
David, som är nationens enda hopp, återvänder -
till Siklag och finner att amalekiterna -
har intagit staden och bränt ner den, -
tagit Davids och hans mäns fruar och barn.
Man hade inte kunnat välja sämre tillfälle.
Men om man tittar i 2 Sam så är det tvärtom.
Det är en bok fylld av återhämtning, återförening och seger.
Men vad är vändpunkten?
Männen från Jabesh Gilead.
Man kan inte överbetona betydelsen av fasta.
Det var det som vände situationen.
Vändpunkten.
Låt oss titta på några andra.
Vi tittar på den välkände Jona.
Vi läser i Jona kapitel 3.
Jag är säker på att de flesta här känner till Jona.
Gud sa till honom att gå till Nineve. Österut.
Han gick västerut.
Det motsatta hållet.
Jag har analyserat det och varje steg han tog efter det var ett steg neråt.
Han gick från bergen till slätten. Från slätten till staden.
Från staden till skeppet. Från skeppet till havet.
Låt detta vara en varning. Glid inte tillbaks.
Från den stunden kommer varje steg vara ett steg neråt.
Jona är en av mina favoriter.
Jag vill berätta om något som hände 1970.
Möjligen 1971.
När den karismatiska väckelsen var i sin linda.
När dess dagg fortfarande låg på strået.
Den har nu avdunstat.
Jag hade lärt känna tre välkända pastorer.
Bob Mumford, Charles Simpson och Don Basham.
Vi var väldigt enkla men vi gav till -
känna att Gud hade fört ihop oss.
Detta var ett hot mot alla andra i Kristi kropp.
Vid den tiden var Dennis Bennett kyrkoherde -
i St. Luke's Episkopal Church i Seattle, Washington.
Han var en av stjärnledarna i den karismatiska rörelsen.
Ledarna i Seattle, och jag hade -
varit pastor i Seattle en kort tid, -
beslöt att göra något åt det.
För det hade varit så mycket oreda, stök och missförstånd.
Så de bjöd in kända karismatiska predikanter -
som reste kors och tvärs över Amerika.
Skepp som passerar varandra i natten och aldrig möts.
Inbjöd dem att komma till Seattle för tre, fyra dagar.
En sammankomst.
De sa: "Vi har inte råd att betala er -
men varje kväll skickar vi ut er i par till en lokal kyrka.
På det viset kan ni samla in pengar för er resa."
Det var inget vidare andligt skäl att sända ut oss.
De garanterade oss -
att man inte skulle gå ut två gånger med samma predikant.
Första kvällen gick jag ut med Larry Christenson.
Andra kvällen med Larry Christenson.
Tredje kvällen gick jag med Larry Christenson.
Johannes och Anna förstår detta.
Ni vet att min fru är dansk, före detta lutheran.
En luthersk pastor var som ett rött skynke för en tjur.
Det tog henne lång tid att komma över det.
Jag trodde inte att det fanns bra lutheraner.
Det skäms jag fortfarande för.
Men efter tre nätter med Larry Christenson sa jag till mig själv: -
"Det finns i alla fall en bra lutheran."
Vi har varit vänner sedan dess.
Hur som helst, vi var 30, 40 personer som satt i ett rum -
och tittade på varandra och inte visste vad vi skulle göra.
Till slut sa en katolsk bror: -
"Jag måste säga sanningen, bröder. Jag är rädd för er alla."
Alla sa det samma.
Jag vet inte vad vi kom fram till.
En hel dag diskuterade vi vattendop.
Där fanns medlemmar från många olika trossamfund.
Därför var det ett mycket kontroversiellt tema.
De använde en halv dag på demoner där det egentligen var mig ...
Hur som helst så tog vi oss igenom det och jag fick vänner för livet.
Jag tackar Gud för det.
Jag hade varit pastor där ett tag.
Jag kände några pastorer, de pratade med varandra och sa: -
"Vi kallade inte till detta mötet för att inverka på Seattle.
Vi kallade till mötet för att betala pastorernas omkostnader.
Men vi påverkade Seattle mer än någonsin."
Jag satt på planet, och detta är väldigt subjektivt, -
men jag satt i planet hem till Fort Lauderdale.
Jag satt och funderade: "Hur kan det vara att ett möte -
som inte är ämnat att påverka staden -
påverkade staden mer än om det hade varit arrangerat så?"
Jag kände att jag talade med Herren.
Herren sa: -
"Med vem hade jag mest problem? Jona eller folket i Nineve?"
Jag funderade och sa: "Herre när du fått ordning på Jona -
var det inget problem med människorna i Nineve."
Herren sa: "När jag har fått rätt på predikanterna -
så har jag inga problem med människorna."
Märk att Han inte sa: "De andra pastorerna."
Jag tror det ligger en grundläggande sanning i det.
Senare, med Bob Mumford, Charles Simpson, Don Basham och Ern Baxter
förde vi samman Kristi kropp.
Det var lätt.
Man kan samla Guds folk. De som är svåra att förena är -
predikanterna, pastorerna.
Men vi insåg problemet. Utan att vara kritisk säger jag: -
Det är inte fåren som splittrar hjorden.
Det är herden. Man kan samla fåren.
Men det krävs ett mirakel att samla herdarna.
Det är min introduktion till historien om Jona.
Ni vet att Jona fick en andra chans.
Tack Gud för en andra chans.
Om du läser kapitel 3 ser du att han gick in i staden.
"Då steg Jona upp och begav sig till Nineve enligt Herrens ord.
Men Nineve var en stor stad inför Gud, tre dagsresor lång.
Och Jona gick en dagsresa in i staden och -
predikade och sade: -
"Om fyrtio dagar skall Nineve bli ödelagt."
Och folket i Nineve trodde Gud och lyste ut en fasta -
och klädde sig i säcktyg, från den störste till den minste av dem."
Jag sa till mig själv: Detta är fantastiskt.
Hur kunde Jonas enkla konstaterande ha en sån -
inverkan på en så stor och ond stad?
Min slutsats var att det var för att han hade varit i valens buk.
Han talade inte om Guds dom ur en teoretisk synvinkel.
Det var verklighet för honom.
Det mest häpnadsväckande är att hela Nineve -
denna ondskefulla, våldsamma stad -
omvände sig.
Från den högste, kungen, till den lägste.
De utlyste en fasta och ingen fick vare sig äta eller dricka.
Inte ens boskapen. Hela staden fastade.
Jag känner inte till en liknande fasta i hela Bibeln.
Det intressanta är att Nineve hade en profet en gång och omvände sig.
Israel hade många profeter, många gånger -
men har aldrig omvänt sig på ett sådant sätt.
Ni vet att man brukar säga: "Förtrogenhet föder förakt".
Tyvärr tror jag det stämmer på somliga av oss.
Vi är så förtrogna med Bibeln att den inte påverkar oss mer.
Jag behöver inte gå in på historien om Nineve i detalj.
Sanningen är att en dags, kanske två dagars -
fasta förändrade Nineves hela historia.
Nineve besparades Guds dom i över 100 år.
Intressant är att Nineve besparades men inte Norra Israel.
Nineve var Guds verktyg för Norra Israels dom.
Där är en läxa att lära.
Där är alltså en stor hednisk stad vars -
hela historia förändras genom bön och fasta.
Sen ska vi titta på Ester.
Ester kapitel 4.
Alla känner till historien om Ester.
Hoppas jag.
Jag tror jag har förmånen att tala till folk som kan sin Bibel.
Om man talar till unga människor i England idag -
så har de ingen aning om vad Bibeln säger.
Man kan tala om Petrus men de vet inte vem Petrus var.
Några vet inte ens vem Jesus är.
Det är hemskt och vi måste göra något åt det.
Så detta är intressant.
Israel, det judiska folket fastade och omvände sig inte -
så länge de var en fri och oberoende nation.
Men när de tillfångatogs -
och Haman svor att förgöra hela det judiska folket -
fastade och ångrade sig hela det judiska folket.
Jag tror att på sätt och vis kan detta passa in på oss också.
Vi är fortfarande fria och självständiga.
Ska vi använda vår frihet på rätt sätt?
Eller ska vi vänta tills den tas ifrån oss?
Och sen..
Göra som judarna gjorde i Susan.
"Sedan ödmjukade de sig"
De lärde sig förstå vad Guds stav kunde göra.
De hade blivit disciplinerade av Gud.
Jag ber, kära systrar och bröder -
att vi aldrig behöver gå den vägen.
Det kan lätt hända.
Att vi förlorar vårt oberoende, vi förlorar vår frihet.
Sen ångrar vi att vi inte använde den bättre.
Hur som helst. Låt oss se.
Ni känner till att det hade utgått en -
skrivelse att alla judar skulle förintas.
Mordokaj, som var Esters kusin -
hade ordnat så att Ester var drottning.
Men ingen visste att hon var judinna.
Om du är intresserad av Derek Princes undervisning -
ta kontakt med oss och be om vår produktkatalog.
Kontaktinformationen ser du i rutan
Översättning: Christina Åberg Himlen TV7