o
Derek Prince
Israel ja seurakunta
Ohjelma 3
Teksti jatkuu: "Silloin puimatantereet ovat täynnä viljaa ja
puristamoissa öljy ja viini tulvivat yli reunojen."
Kolme perusasiaa: vehnä, viini ja öljy asetetaan ennalleen.
Uskon, että elämme juuri tätä aikaa.
Katsaus hetkeksi seurakuntaan: Sen ennalleen asettaminen alkoi
Pyhän Hengen yliluonnollisella voimalla.
On syytä muistaa Jumalan järjestys. Kertaan sen vielä:
katumus, virvoitus, ennalleen asettaminen ja (Jeesuksen) paluu.
Esimerkkinä virvoituksesta
1960-luvulla USA koki valtavan herätyksen.
Kuka muistaa tuon ajan?
Moniko teistä pelastui 1970-72? Nostakaa käsi.
Mahtava joukko, josta moni oli juutalainen.
Se oli ehkä ensimmäinen kerta, kun Pyhä Henki kosketti
huomattavaa joukkoa juutalaisia yhtäaikaisesti.
Se oli viikunapuun näkyvä hengellinen hedelmä.
Eräs karismaattisen liikkeen ongelma on,
että se ei ole enää liike, koska siinä ei ole liikettä.
Olen ollut siinä mukana vuodesta 1963. Ongelmamme on,
että olemme ymmärtäneet Jumalan suunnitelman väärin,
sillä virvoitus on vasta askel kohti kaiken ennallistamista.
Monet karismaatikot sanovat: "Miten ihanaa on olla iloinen,
taputtaa käsiä ja laulaa uusia lauluja.
Mahtava tunne! Siinä on kaikki." Eipä olekaan.
Virvoitus annetaan ennallistamista varten.
Ihmiset, jotka iloitsevat virvoituksesta, mutta eivät etene
seurakunnan ennallistamiseen Jeesuksen seurakunnaksi,
eivät ymmärrä Jumalan koko tarkoitusta.
Ennallistaminen on kovaa hommaa.
Se vaatii työtä, uhrausta, rukousta ja uskoa.
Otan lisäesimerkin VT:sta, 3 Mos 25,
jossa puhalletaan torveen riemuvuoden kunniaksi. Jae 8:
"Laske seitsemän vuosiviikkoa eli seitsemän kertaa seitsemän vuotta.
Kun vuosiviikkoja on kertynyt seitsemän
eli vuosia on yhteensä neljäkymmentäyhdeksän,
anna silloin seitsemännen kuun kymmenentenä päivänä
puhaltaa torveen; tuona sovituspäivänä
soikoot torvet kaikkialla maassanne. Pyhittäkää viideskymmenes vuosi ja
julistakaa maanne kaikille asukkaille yleinen omistusoikeuden palautus.
Se vuosi on riemuvuosi. Silloin jokainen maansa menettänyt
saa sen jälleen haltuunsa ja jokainen orjaksi myyty saa palata sukunsa luo."
Juuri tähän Jumala uskoakseni pyrkii:
aikaan, jolloin jokainen saa jälleen haltuunsa menettämänsä ja
jokainen saa palata sukunsa luo.
Miten erilainen Amerikka olisikaan ollut viimeisen 50 vuoden aikana,
jos samanlainen riemuvuosi olisi käytössä.
Ajatelkaa hajalleen joutuneita ja särkyneitä perheitä,
joilla ei ole ollut koskaan aikaa saada menettämäänsä takaisin
eivätkä ole päässeet palaamaan sukunsa luo.
Menettämäsi maa on sinun maasi, oletpa siellä tai et.
Se mitä Jumala tahtoo tehdä Israelille ja seurakunnalle,
on tuoda meidät takaisin menettämillemme maille.
Uskon, että riemuvuoden torveen on hengellisessä mielessä jo puhallettu
ja Jumala sanoi, että jokaisen on aika
saada menettämänsä maa takaisin.
Profeetta Obadjan kirjassa, joka on niin lyhyt, ettei siinä ole edes lukuja,
puhuu hienosti tästä asiasta. Jae 17:
"Mutta Siionin vuori on turvapaikka, se on oleva pyhä vuori.
Jaakobin heimo ottaa jälleen haltuunsa siltä riistetyt maat."
Näemme, että Jaakobin heimon maat ovat Jaakobin heimon maita,
omistipa se niitä tai ei,
mutta Jumala haluaa antaa maat takaisin Jaakobin heimolle.
Kaksi asiaa on tarpeen, ja se koskee myös seurakuntaa:
vapautus ja pyhyys.
Ilman näitä ennalleen asettaminen ei ole täydellistä.
Sekä Israelin että seurakunnan hävitti sama tekijä:
valtava hyönteisarmeija.
Katsokaa Joelia. Molempien kohdalla hävityksen perussyitä olivat
epäusko ja kuuliaisuuden puute.
Ne avasivat tien maahan tunkeutuvalle armeijalle.
Täsmälleen samat tekijät koskevat myös seurakuntaa.
Seurakunta liukui epäuskoon eikä se ollut Jumalalle kuuliainen vaan
lihallinen ja siellä harjoitettiin kaikenlaista syntiä.
Niin seurakunta menetti perintönsä.
Jotta seurakunta voisi palautua entiselleen,
vaaditaan kahta Obadjan mainitsemaa asiaa:
vapautus ja pyhyys.
Israeliin hyökkäsivät heinäsirkat, seurakuntaan demonit.
Pitivätpä ihmiset siitä tai ei, mutta jos haluamme,
että kaikki palautetaan ennalleen, meidän on päästävä demoneista.
Ensin vapautus niistä, sitten pyhyyden palauttaminen ja
lopulta pääsy takaisin menettämillemme maille.
Uskon, että seurakunnissa on tärkeintä korostaa pyhyyttä,
joka on painunut lähes unholaan.
Pyhyyden palauttaminen edellyttää vapautumista demoneista,
koska ne saastuttavat, turmelevat ja
estävät Jumalan pyhyyden vapaan virran.
Pääsy menettämillemme maille käy vapautuksen ja pyhyyden kautta.
Olen toiminut aktiivisesti demonien karkottamiseksi 30 vuotta.
Olen kohdannut valtavaa vastustusta. Ehkä asia on jo nyt unohtunut,
mutta oli aika, jolloin meidät Don Bashmanin kanssa
leimattiin kerettiläisiksi seurakunnassamme,
koska karkotimme demoneita kristityistä.
Ihmettelin mitä he oikein odottivat meidän tekevän.
Jättävän demonit rauhaan? No eivät he asiaa nyt niin nähneet.
Korostan, miten valaisevaa on tarkastella Israelin ja seurakunnan
ennallistamista rinnakkain. Mitä syvemmin siihen uppoutuu,
sitä paremmin ymmärtää oman asemansa.
Nyt käyn läpi lyhyesti sarjan rinnastuksia.
Ensinnä sekä Israelin että seurakunnan hävitys johtui siitä,
ettei oltu kuuliaisia Jumalalle ja Hänen sanansa torjuttiin.
Toiseksi, hävityksen instrumentteina Israelin tapauksessa oli
heinäsirkkojen armeija ja seurakunnassa demonit.
Tarkastelen seuraavaksi miksi Jumala lupaa ja
antaa ennalleen palauttamisen. Selvin vastaus on Hesekiel 36,
johon palaamme myöhemmin. Hesekiel 36:ssa Jumala lupaa
tuoda Israelin takaisin omaan maahansa,
koota juutalaiset kaikista maista ja tuoda heidät takaisin.
Sitten Jumala sanoo profeettansa kautta, jakeet 22-23:
"Sen tähden sano Israelin kansalle: Näin sanoo Herra Jumala:
En Minä teidän tähtenne, israelilaiset, tee sitä minkä teen.
Minä teen sen pyhän nimeni tähden, jonka te olette tahranneet,
minkä kansojen keskelle olettekin joutuneet.
Minä osoitan, miten pyhä on suuri nimeni,
vaikka se on tahrattu kansojen keskuudessa
- te olette tahranneet sen kansojen keskellä.
Kansat tulevat tietämään, että Minä olen Herra
- näin sanoo Herra Jumala -
kun Minä siinä, mitä teille teen, osoitan pyhyyteni niiden nähden."
Mikä on Jumalan motiivi? Palauttaa nimensä kunnia.
Älkää erehtykö luulemaan, että me ansaitsemme
sen mitä Jumala tekee. Me olemme Hänen edessään täysin ansiottomia.
Jumala, jolla on valta yli kaikkien valtojen,
on päättänyt palauttaa nimensä kunnian ja
se ilmenee siinä mitä Hän tekee meille ja meissä.
Toisin sanoen meissä, Hänen kahdessa kansassaan
(Israel ja seurakunta), näkyy Hänen uskollisuutensa ja
pyhyytensä, viisautensa ja voimansa kaikille kansoille.
Tämä on valtava tapahtuma.
Mahdatteko suhtautua siihen niin vakavasti kuin pitäisi?
Ennalleen palauttaminen ei tapahdu mukavuudenhaluja varten
eikä ihmisten korottamiseksi.
Sellainen on kauhistus Jumalan silmissä.
Aina kun ihmiset korottavat itsensä
ja ottavat paikan, joka kuuluu Jeesukselle,
Jumala vetää siunauksensa pois.
Valitettavasti tämä on suuri ongelma USA:ssa.
Korostan vielä, että ennalleen palauttaminen osoittaa
Jumalan valtavoimaa puuttua asioiden kulkuun.
Määrittelen valtavoiman näin: Jumala tekee mitä haluaa,
Hän tekee kaiken milloin ja miten haluaa
eikä Hän kysy kenenkään lupaa.
Hän ei kysele seurakunnilta, milloin teille sopii
eikä piispojen suostumusta tai YK:n lupaa.
Hän sanoo vain: "Minä teen sen." Hän ei odottele kenenkään lupaa.
Vielä Hän sanoo, Hesekiel 36:24-30, seitsemän jaetta.
Laskin hepreasta, että Jumala sanoo
"Minä teen, otan, annan jne. " 18 kertaa 7 jakeessa.
Jumalalla ei ole muita syitä kuin Hänen tahtonsa.
Meidän tulee suhtautua Häneen tällä tavoin ja
kumartua Hänen valtasuuruutensa edessä.
Siinä Jerusalemin seurakunnassa, johon aiemmin viittasin,
on kaunis tapa ylistää. Vanhoissa kirkoissa on etunsa,
koska niissä on katto korkealla ja kiviseinät.
Niissä ylistys kuulostaa taivaalliselta,
kun se tapahtuu Hengessä.
Kerran siellä laulettiin suosittua uutta virttä,
jonka kertosäe tarttui minuun ja tarttuu vieläkin:
Tässä olen kokonaan Sinun käytössäsi.
Yksin Sinua, Herra, tahdon palvella.
Niin tunnen nytkin. Tässä olen kokonaan Sinun käytössäsi.
Herra, en aseta ehtoja enkä vaatimuksia. Olen käytössäsi.
Karismaattiseen liikkeeseen on luikerrellut
täysin väärä käsitys ylistyksestä ikään kuin se olisi viihdettä.
Ylistys ja viihde ovat kaukana toisistaan.
Mielestäni viihde ei ole Jumalan kansaa varten.
Vanhan Liiton aikana Israelissa laulettiin ja ylistettiin
ja soitettiin paljon. Ehkä se on syy siihen
miksi juutalaiset ovat musiikillisesti niin lahjakkaita.
Kyse ei ollut viihteestä,
kaikki osallistuivat ylistykseen eikä paikalla ollut yleisöä.
Jotkut sanovat: "Käyn kirkossa ylistyksen takia."
Se on kuin parin tunnin ohjelmanumero sunnuntaiaamuisin,
mutta sillä ei ole mitään tekemistä ylistyksen kanssa.
Ylistyksessä antaudutaan koko olemuksella
Kaikkivaltiaalle Jumalalle ja sitä ilmennetään ylistämällä.
Ylistys ei ole parin tunnin suoritus sunnuntaiaamuisin,
se on elämäntapa.
Ellet ylistä Jumalaa makuuhuoneessasi,
ylistys kirkossa on tekopyhyyttä.
Kreikaksi sana "tekopyhä" tarkoita näyttelijää.
Tekopyhyys on näyttelemistä ja seurakunnissa on monta
ammattinäyttelijää, jotka alkavat näytellä, kun siltä tuntuu.
Ei Jumala sellaista halua.
Mieleeni muistui jotain mitä ei ollut tarkoitus sanoa.
1 Kor 6:ssa Paavali puhuu selkeitä sanoja.
Ehkä olette huomanneet, että Raamattu on selkeäsanainen kirja.
Lapio on lapio eikä maanviljelystyökalu.
Paavali sanoo:
"Ettekö tiedä, että joka yhtyy porttoon, on samaa ruumista hänen kanssaan.
Mutta joka liittyy Herraan, on samaa henkeä Hänen kanssaan."
Karski vertaus, mutta Paavali teki sen tarkoituksella.
Voit olla lihallisessa yhteydessä naiseen,
mutta hengellinen yhteys on olla samaa henkeä Jumalan kanssa.
Ei yksi sielu, ei yksi ruumis,
koska sielu ja ruumis eivät voi olla yhtä Jumalan kanssa,
mutta voimme olla samaa henkeä Hänen kanssaan.
Ylistys on olla yhtä Jumalan hengen kanssa.
Ymmärtääkseni tämä on korkeinta, mihin ihmishenki yltää.
Tulee puhuttua kaikenlaista mitä ei ollut tarkoitus sanoa,
mutta rukoilkaa ylistyksen johtajien puolesta,
koska he ovat helposti numero yksi saatanan hittilistalla.
Ylistyksen johtajalla on kyky Jumalan armosta
johdattaa muut heti Jumalan läsnäoloon.
Siksi saatana vihaa heitä, mutta minä rakastan heitä.
Yleensä on niin, että minä rakastan sitä mitä saatana vihaa ja
vihaan sitä mitä saatana rakastaa.
Jatkamme Hes 36:sta.
Kun Jumala on sanonut 18 kertaa "Minä annan, Minä teen",
teksti jatkuu jakeessa 37:
"Näin sanoo Herra Jumala: Vielä tämän Minä teen
(19. kerta), vielä tätä voivat israelilaiset Minulta pyytää?"
Jumala tekee aloitteen. Hän toimii, emme tosin ansaitse sitä,
mutta tietyssä pisteessä Hän haluaa vastakaikua.
Jumala sanoo: "Olen ilmoittanut teille, mitä rukoilla
ja odotan, että myös rukoilette".
Rukous, joka todella saa jotain aikaan, on Jumalan antama rukous.
Jälleen aloite tulee Jumalalta ja
kun se lähtee Hänestä, rukous kantaa hedelmää.
Paavali sanoo Rom 8:ssa, että "emmehän tiedä,
miten meidän tulisi rukoilla, että rukoilisimme oikein".
Meillä on kaksi rajoitetta. Emme tiedä mitä rukoilla ja
jos tiedämmekin, niin emme tiedä miten rukoilla.
Mutta Paavali sanoo, että Henki auttaa meitä.
Vastaus kysymykseen miten rukoilla on antaa Pyhän Hengen tulla avuksi.
Ensimmäinen vaimoni Lydia oli rukouksen nainen.
Hän ei ollut paljonkaan polvillaan, mutta hän rukoili kaiken aikaa.
Hän rukoili pestessään vaippoja ja soppaa hämmentäessään.
Kun häneltä kysyttiin "miten rukoilet?",
hän vastasi - toisin kuin moni muu -
"avaan vain suuni ja annan Herran täyttää sen".
Toisin sanoen en mieti rukouksiani etukäteen,
minulla ei ole valmista rukouskaavaa,
annan Pyhän Hengen tulla sisään ja rukoilla minun kauttani.
Laulujen laulussa on kuvaus Kristuksen morsiamesta,
joka sanoo: "Minä nukuin, mutta sydämeni valvoi".
Todellinen esirukoilija rukoilee nukkuessaankin.
Sanoin ensimmäisestä vaimostani, ja toisestakin,
että kun buddhalaisilla on rukousmylly,
he alkavat pyörittää sitä ja rukoilla,
mutta minun rukousmyllyni on minun vaimoni.
Minä julistan, hän rukoilee.
Se ei täysin pidä paikkaansa, sillä minäkin rukoilen,
mutta en pysty rukoilemaan koko ajan.
Pidän asiat kyllä järjestyksessä ja teen oikean asian oikeaan aikaan.
Haluan rohkaista teitä esirukoilijoita.
Tätä ei ollut suunnitelmissani sanoa, mutta jos olet esirukoilija,
antaudu Pyhälle Hengelle. Opettele herkkyyttä kuunnella Häntä.
Anna Hengen rukoilla, mitä Jumala haluaa kuulla.
Esirukoilun salaisuus on kuunnella, mitä Jumala haluaa
rukoiltavaksi antaa ja sanoa rukouksessa se takaisin Jumalalle.
Otan vielä esiin muutaman seikan Israelin ja seurakunnan rinnastuksesta.
Hesekiel 37:ssä uutta Israelia verrataan
luiden uudelleen liittymiseen ruumiiseen.
Tunnette näyn kuivien luiden laaksosta.
Siinä on kolme peräkkäistä vaihetta. Ensin pelkät luut.
Hesekiel profetoi ja luut alkoivat liikkua ja kuului kovaa kolinaa.
Luut liittyivät yhteen kokonaisiksi ruumiiksi ja
niiden päälle kasvoivat jänteet ja liha.
Mutta ne olivat yhä elottomia.
Sitten Jumala kehottaa Hesekieliä profetoimaan vielä kerran.
"Pyydä niihin henkeä taivaan neljältä tuulelta.
Hepreaksi sana on "ruach", joka tarkoittaa "henkeä".
"Tule, henki, tule taivaan neljältä tuulelta ja
mene näihin surmattuihin, niin että ne heräävät eloon."
"Kun minä puhuin niin kuin Herra minua käski,
ne heräsivät eloon ja nousivat maasta,
ja siinä oli luvuton ihmisjoukko."
Näin Jumala lopettaa työnsä, jonka satona on luvuton ihmisjoukko.
Mutta Hänen on liitettävä luut toisiinsa
ennen kuin niistä tulee ihmisjoukko. Hänen on puhallettava niihin
yliluonnollinen Pyhän Hengen läsnäolo ja voima.
Sanon vielä jotain. Täällä on ainakin yksi henkilö,
joka kannattaa näkemystäni, ehkä kaksi,
koska vaimoni lienee kanssani samaa mieltä.
Ei hänen tarvitse sitoutua ajatuksiini,
mutta Hesekiel sai näyn kuivista luista,
jotka lojuivat avoimella alueella.
Herra sanoi: "Minä nostan teidät haudoistanne ja
tuon teidät Israelin maahan."
Anteeksi vain, mutta on monia juutalaisia uskovia,
jotka ovat nousseet haudoistaan, mutta ovat yhä hautausmaalla.
Onko näin? Mikä on hautausmaa? Diaspora.
Juutalainen on täysin elossa vasta kun
hän on takaisin omassa maassaan.
Voitte rukoilla tämän asian puolesta tai
kyseenalaistaa väitteeni, mutta uskon,
että Jumala antoi minulle nuo sanat.
En ole juutalainen vaan ulkopuolinen.
Olen kuitenkin asunut Israelissa ja voin vakuuttaa,
ettei elämä siellä ole helppoa.
Jos haluaisin helppoa elämää, en valitsisi Jerusalemia.
Mutta se on paikka, jossa ei ole hiljaista,
se on kaupunki, josta Jumala alkaa toimia.
Uuden Israelin syntyä verrataan Hes. 37:ssa kahden jaetun kansan,
Israelin ja Juudan, yhdistymiseen. Hesekiel ottaa kaksi puusauvaa,
kirjoittaa niihin Juudan ja Efraimin nimet
ja asettaa sauvat toistensa jatkeeksi, jolloin ne yhdistyvät yhdeksi sauvaksi.
Se on uuden Israelin synty, sen ennalleen asettaminen ja
niin kaksi jaettua kansaa yhdistyvät.
Huomautan seurakuntaa vielä, että Jeesus ei ollut moniavioinen.
Hän tulee takaisin yhtä morsianta varten
eikä morsian ole katolinen kirkko eikä protestanttinen kirkko.
Morsian on ne miehet ja naiset, jotka ovat antaneet elämänsä
varauksetta Jeesuksen Herruuden alaisuuteen.
Ehkä kirkkokuntien leimat näkyvät, mutta oletan,
että ne jäävät pelkiksi leimoiksi. Leimat ovat eri asia kuin henkilö,
joka on ottanut Jeesuksen elämänsä Herraksi.
Vielä viimeinen ajatus aiheesta: ennalleen asettamisen hinta.
Uuden Israelin tai uuden seurakunnan synty on yhtä tuskaa.
Se merkitsee yksinäisyyttä, kovaa työtä ja vastustusta.
Ajatelkaa niitä, jotka tulivat raivaamaan uutta Israelia.
Heitä vastassa oli soita, malariaa ja vihaa.
Monet menehtyivät heti alkuunsa. Siinä hinta uuden synnystä.
Ja yhä heitä ympäröi naapurivaltioiden loputon viha.
Mitäs sanotte? Innostaako tämä?
Halummeko olla yhtä Jumalan suunnitelman kanssa?
Olla mukana siitä, mitä Jumala tekee?
Jos haluat tilata Derek Princen opetuksia, -
ota yhteyttä ja pyydä tuoteluetteloamme.
Yhteystietomme näkyvät ruudussa.
Suomennos: Kai Mäkelä