o
Derek Prince
Israel ja seurakunta 1/3
Aloitamme jälleen Jumalan Sanalla:
Daniel 2:20-22 ja 4:34-35.
Jälkimmäisissä jakeissa on huomattavaa,
että ne ovat kuningas Nebukdnessarin sanoja.
Hän oli pakanakuningas, epäjumalien palvoja ja
Jumalan kansan vainooja.
Mutta Jumala oli käsitellyt kuningasta vallallaan ja voimallaan niin, että
hänen kauttaan kävi ilmi kuka tosi Jumala on. Dan 2:20>:
"Olkoon Jumalan nimi kiitetty ajasta aikaan,
sillä yksin Hänen on viisaus ja voima.
Hän antaa muuttua aikojen ja hetkien,
Hän suistaa kuninkaat vallasta ja nostaa kuninkaat valtaan,
antaa viisaille viisauden ja ymmärtäväisille tiedon.
Hän paljastaa syvimmät salat, tietää sen, minkä pimeys peittää,
Hänen luonaan asuu valo.
Totisesti Hänen valtansa on ikuinen valta,
ja Hänen valtakuntansa pysyy polvesta polveen.
Maan kaikki asukkaat ovat kaikki tyhjän veroiset.
Tahtonsa mukaisesti Hän tekee taivaan joukoille ja maan asukkaille,
eikä ole ketään, joka voisi estää Hänen työtään ja
joka voisi sanoa Hänelle: "Mitä Sinä teet?"
Teksti, jonka Ruthin kanssa lausuimme, puhuu ajoista ja hetkistä.
Raamattu puhuu paljon ajoista.
Minäkin aion puhua tietystä Jumalan profeetallisesta ajasta.
Palatkaamme kuningas Daavidin päiviin,
kun kuninkuus oli Israelissa uutta. Isaskarin heimon miehistä sanottiin,
että he ymmärsivät aikoja ja mitä tilanne Israelilta kulloinkin vaati.
Jos emme ymmärrä Jumalan ilmoittamia aikoja,
emme ehkä tiedä mitä kulloinkin pitäisi tehdä.
UT:ssa, kun Jeesus oli noussut kuolleista ja astumassa taivaaseen,
opetuslapset kysyivät: "Herra, onko nyt tullut se aika,
jolloin Sinä rakennat Israelin valtakunnan uudelleen?"
Jeesus vastasi: "Ei teidän kuulu tietää aikoja eikä hetkiä,
jotka Isä oman valtansa nojalla on asettanut."
Jälleen näemme, että ajat ja hetket ovat Jumalan vallassa.
Nyt puhun toisesta ajasta, johon Apt 3:19 viittaa.
Pietari puhuu juutalaisille Jerusalemissa
pian Pyhän Hengen vuodattamisen jälkeen.
Luen Apt 3:19-21.
"Katukaa siis syntejänne, jotta ne pyyhittäisiin pois,
kääntykää, jotta Herra antaisi tulla virvoituksen ajan?"
Kiinnittäkää huomiota, että tässäkin puhutaan ajasta, virvoituksen ajasta.
"... ja lähettäisi Jeesuksen, teille ennalta valitsemansa Messiaan.
Taivas oli oleva Hänen asuinsijansa siihen aikaan saakka,
jolloin kaikki pannaan kohdalleen, niin kuin Jumala ikiajoista asti
on luvannut pyhien profeettojensa suulla."
Kiinnittäkää jälleen huomiota sanoihin
"siihen aikaan saakka, jolloin kaikki pannaan kohdalleen".
Pietari kuvaa yksinkertaisin sanon
Jumalan lopunaikoja koskevaa suunnitelmaa.
Tämän tulisi panna jokaisen ajattelemaan mitä tuleman pitää.
Kaiken ennallistamisen täytyy alkaa Jumalan kansasta.
Niinpä Pietari kehottaa tekemään parannuksen ja
kääntymään Jumalan puoleen. Sitten hän sanoo, että
Jumala aloittaa toiminnan, joka tuo Messiaan takaisin.
Hän kehottaa katumaan ja kääntymään, jotta
synnit pyyhittäisiin pois, jotta Herra antaisi virvoituksen ajan tulla.
Syntien katuminen johtaa siis virvoitukseen.
Tämä periaate toimii aina Jumalan kansassa.
Jos olemme virvoituksen ajan tarpeessa, niin
se tulee syntien katumisen kautta.
Yritys etsiä Jumalan virvoitusta ilman katumusta on voimien haaskausta.
Pietari jatkaa sanomalla, että virvoituksen ajan koittaessa
Jumala lähettää Jeesuksen, ennalta valitsemansa Messiaan ja
taivas oli oleva Hänen asuinsijansa siihen aikaan saakka,
jolloin kaikki pannaan kohdalleen.
Pietari kirjoittaa, että taivas on oleva Hänen asuinsijansa,
mutta minä sanon, että Jeesus Messiasta pidätellään taivaassa,
kunnes se aika koittaa, jolloin kaikki pannaan kohdalleen.
Toisin sanoen Jeesus ei tule takaisin ennen kuin
"kaikki pannaan kohdalleen".
Jumalan lopunaikoja koskevaa suunnitelmaa voi
hyvin yksinkertaisesti kuvata englannin kielessä
re-etuliitteisillä sanoilla (joka merkitsee takaisin tai uudelleen)
sanat ovat: repentance (katumus),
refreshing (virvoitus),
restoration (ennalleen asettaminen)
ja return (paluu). Kenen paluu? Messiaan.
Näin on Jumala suunnitellut tapahtuvan aikojen lopussa.
Tähän liittyy paljon sellaista, mistä emme tiedä,
mutta joitakin asioita Jumala on ilmoittanut.
Kertaan vielä tapahtumien järjestyksen:
katumus, virvoitus, ennalleen asettaminen ja paluu.
Olen sitä mieltä, että tämä Jumalan suunnitelma
alkoi toteutua 1900-luvun alussa ja nyt elämme jo 2000-lukua.
On sanottu, että Jumalan kellon minuuttiviisari on juutalaiset.
Voimme katsoa paljonko kello on siitä, mitä juutalaisille tapahtuu.
On myös sanottu, että viisari on nyt 23.58 eli
kaksi minuuttia vaille keskiyö.
Teemani on tällä kertaa, "kaikkien paneminen kohdalleen"
(ennalleen asettaminen) ja se tapahtuu kahtaalla.
Kun Jumala alkaa panna kaikki kohdalleen, niin toiminta alkaa
Hänen omasta kansastaan,
joka on Jumalan maailmaa koskevan suunnitelman keskus.
Sikäli kun ymmärrän Raamattua, Jumalalla on maan päällä
kaksi kansaa, joihin Hänellä on erityinen suhde.
Ensinnä historiallisesti Israel ja toisena Jeesuksen Kristuksen kirkko,
seurakunta, ekklesia.
Valitettavasti sielunvihollinen saatana, se valehtelija,
on tehnyt kaikkensa sotkeakseen asiat.
Tunnustavissa seurakunnissa kamalin sekaannus on
Israelin ja seurakunnan identiteeteistä.
Tämän tähden julkaisin kirjan, joka on Englannissa nimeltään
"Israelin ja seurakunnan kohtalo".
Nimi ei kuitenkaan ollut amerikkalaisille riittävän dramaattinen.
Niinpä se on Amerikassa "Profeetalliset kohtalot",
mutta alaotsikkoina on "Mikä on Israel? Mikä on seurakunta?"
Kirja antaa vastauksen molempiin kysymyksiin.
Israelin kohtaloa koskeva sekaannus johtuu teologeista
- Jumala heitä auttakoon! -
mutta minä en ole teologi vaan raamatunopettaja.
En usko, että Jumalan tarkoitus oli tehdä Raamatusta systeemi.
Tuskin mikään systeemi ilmaisee riittävästi Raamatun totuutta.
Minä tyydyn siihen, minkä Jumala on käsittääkseni ilmoittanut
ja jätän ilmoittamattomat asiat Jumalalle.
Noin 1700 vuotta vallalla olleen teologisen systeemin mukaan
Jumala on luopunut Israelista. Teologit väittävät, että
Jumala on luopunut Israelin kanssa tehdyistä liitosta ja sitoumuksista ja
että ne kaikki on siirretty Israelilta seurakunnalle.
Siinä missä mainitaan Israel, tilalla on seurakunta.
Tämä on johtanut loputtomaan sekaannukseen.
Niin kauan kun ihmiset ajattelevat näin,
he eivät koskaan saa selvää kuvaa
Jumalan lopun aikoja koskevista suunnitelmista.
Olen yksinkertainen ja olen sanonut,
että perustotuus on pohjimmiltaan yksinkertainen:
Israel on Israel ja seurakunta on seurakunta.
Kirjassani olen analysoinut jokaista UT:n kohtaa,
jossa ovat sanat Israel ja israelilainen. Kohtia on 79.
Yhdessäkään kohdassa Israel ei ole eri merkityksessä kuin VT:ssa.
Mielestäni teoria Jumalan luopumisesta Israelista
ei ole Raamatulle uskollinen. Se on teologien keksintö.
Toisaalta myös kirkosta on vallalla epäselviä käsityksiä,
kenties vielä enemmän kuin Israelista.
Monille sana kirkko tarkoittaa kirkkorakennusta,
puu-, kivi- tai tiilikirkkoa, ja jos ihmiset ymmärtävät,
että sana kirkko tarkoittaa muutakin kuin rakennusta,
niin se muu on erilaisia kirkkokuntia, joilla kaikilla on erikoisleimansa ja
ne kaikki väittävät olevansa kristittyjä.
Paavali napsauttaa totuuden Efe 1:ssä:
"Jumala on alistanut kaiken Hänen valtaansa ja
asettanut Hänet kaiken yläpuolelle seurakuntansa pääksi ja
seurakunta on Kristuksen ruumis."
Tosi seurakunta, UT:n mukainen seurakunta, on Jeesuksen ruumis.
Se merkitsee, että Hänet on asetettu seurakunnan pääksi.
Seurakunta on liitetty Häneen niin, että seurakuntalaiset ovat
tuon ruumiin jäseniä, kullakin on oma osansa ruumiissa ja
samalla toinen toistensa jäseniä.
Tuon määritelmän mukaan sanoisin, että 90 % seurakunnista,
joita nykyisin kutsutaan seurakunniksi,
eivät ole Raamatun mukaisia seurakuntia.
UT:n kreikan sanasta "ekklesia" käytetään maallisessa kielenkäytössä
sanaa seurakunta, mutta itse asiassa se tarkoittaa
ihmisten muodostamaa hallintoelintä.
Vastaava heprean sana on "kaihaila" ja sitä seurakunta on:
Jumalan hallintoelin, jonka päänä on Jeesus,
joka hallitsee kansakuntia Jumalan antamin valtuuksin.
Lainaamissamme Pietarin jakeissa Herra antaa ajan, jolloin
"kaikki pannaan kohdalleen".
Määrittelen "kaiken panemisen kohdalleen" näin:
kaikki pannaan oikeille paikoilleen oikeaan tilaan.
Jos jokin on siirtynyt paikoiltaan, se pannaan takaisin paikoilleen.
Jos jokin on ollut väärässä tilassa, se pannaan oikeaan tilaan.
Uskon, että tärkeintä ja omakohtaisinta Jumalalle
"kaiken panemisessa kohdalleen" on Hänen kansansa.
Jumalalla on kaksi kansaa, Israel ja seurakunta.
"Kaiken paneminen kohdalleen" viittaa ennen kaikkea,
mutta ei pelkästään, Israeliin ja seurakuntaan.
Se on aika, jolloin Jumala panee nuo kaksi kansaansa kohdalleen.
Israelille tämä on etupäässä, joskin ei yksinomaan,
maantieteellinen ja poliittinen kysymys,
koska Jumalalla on vain yksi paikka Israelille,
maa, jota jälleen kutsutaan Israeliksi.
Israelin paneminen kohdalleen vaatii juutalaisten panemista maahansa.
Jumala antoi maan Abrahamille ja hänen jälkeläisilleen
ikuisella liitolla 4000 vuotta sitten.
Jumala ei ole muuttanut eikä pyyhkinyt pois tuota liittoa.
Nykyhistoriassa merkittävintä on, että Jumala on täyttämässä
Abrahamin kanssa tekemäänsä liittoa.
Ihmiset ovat saattaneet unohtaa liiton,
jättää sen huomiotta, mutta Jumala on uskollinen liitolleen.
Kaiken paneminen kohdalleen tarkoittaa Israelin kohdalla sitä,
että juutalaiset pannaan takaisin sinne mihin he kuuluvat.
Tämä on tapahtunut 1900-luvun aikana.
Jos tapahtumille poimitaan alkuvuosi,
niin 1897 pidettiin ensimmäinen sionistien maailman konferenssi,
jossa Theodore Hertzel esitti, että juutalaisten tulee
palata omaan maahansa.
Monien maiden hallitukset kävivät neuvotteluja siitä
mihin juutalaisten tulisi palata, jopa Ugandaa ehdotettiin,
mutta juutalaiset eivät hyväksyneet vaihtoehtoja.
Israelin paneminen ennalleen ei koske vain maa-aluetta
Hesekiel 36:n perusteella, jossa Jumala puhuu
yksityiskohtaisesti vaiheista, joilla israelilaiset kootaan yhteen ja
puhdistetaan ja kuinka Hän ottaa pois kivisydämen ja
antaa tilalle elävän sydämen.
Jumala antaa Pyhän Hengen heidän sisimpäänsä ja Hän sanoo:
"Te saatte asua maassa, jonka Minä olen isillenne antanut,
te olette Minun kansani ja Minä olen teidän Jumalanne".
Tämä on ennallistamisen täyttymys. Kyse ei siis ole vain siitä,
missä Israelin maa sijaitsee eikä poliittisista oikeuksista vaan
ennen kaikkea siitä, että Jumalan ja Hänen kansansa
suhteet palautetaan ennalleen. Mitä tahansa tapahtuukin sitä ennen,
on askel ennalleen palauttamisen suuntaan.
Jumalan lopullinen tarkoitus on tehdä Israelista jälleen
Hänen oma kansansa ja yhdistää se Häneen ikuisella liitolla.
Näin Jumala panee Israelin jälleen kohdalleen.
Ainakin 1800 vuotta juutalaiset ovat,
pieniä poikkeuksia lukuun ottamatta,
olleet poissa perintömaastaan,
mutta silti se maa on heidän.
Hes 36:ssa Jumala kutsuu sitä: "teidän oma maanne"
asuttivatpa he sitä tai eivät.
Koska Jumala on antanut sen maan heille,
se pysyy heidän omaisuutenaan, omistivatpa he sen tai eivät.
Tässä oli lyhyt kuvaus siitä, miten Israel pannaan ennalleen.
Seuraavaksi sovellan samoja periaatteita tosi seurakuntaan.
Seuraavaksi sanon sellaista, joka saattaa järkyttää:
seurakunta on ollut ulkona sen hengellisestä Kristus-perinnöstä
yhtä kauan kuin Israel on ollut ulkona omasta maastaan.
Israelin ja seurakunnan ennalleen asettaminen näyttäisivät olevan
yhdensuuntaisia. Näinkin voisi asiaa luonnehtia:
Israel asetetaan ennalleen luonnolliselle paikalleen ja
seurakunta ennallistetaan hengellisesti.
On helpompaa nähdä luonnollinen ennalleen asettaminen.
Hengellisen ennalleen asettamisen käsittämiseksi täytyy olla
hengellistä erottelukykyä tai käsitystä.
Mielestäni seurakunnan ennallistaminen
hengelliseen Kristus-perintöön on edennyt samoin askelin
kuin Israelin ennallistaminen.
Näin nähtynä historialla on merkitystä ja 1900-luvulla tapahtunut kehitys
sopivat yhteen Jumalan ikuisen suunnitelman kanssa.
Jos pitäisi valita seurakunnan ennalleen asettamisen aika
- tämä on arvelua - ja se voi tapahtua vain
Pyhän Hengen yliluonnollisen läsnäolon avulla.
Ennalleen asettamisen käynnistää Pyhä Henki.
Jos valitaan jokin päivämäärä, niin se voisi olla 1.1.1900.
Tuolloin erään raamattukoulun naisoppilas Kansasissa
meni koulunsa johtajien puheille ja pyysi:
"Rukoilkaa puolestani, jotta saisin Pyhän Hengen
niin kuin Apostolien teoissa kerrotaan."
Raamattukoulun johtajat eivät uskoneet siihen, mutta
tytön mieliksi he rukoilivat ja hän sai Pyhän Hengen.
Hän alkoi puhua kielillä. Tämä oli eräänlainen läpimurto.
Vuonna 1904 tapahtui nk. Azuzakadun Hengen vuodatus Los Angelesissa.
Tämä seurakunnan tapahtuma oli edellä Israelin tapahtumia,
jos niitä vertaillaan keskenään. Mehän tarkastelemme
Israelin ja seurakunnan ennalleen asettamista rinnakkain.
Psalmin 102 kirjoittajalla oli profeetallista näkyä,
joka liittyy juuri tähän aikaan.
Psalmin alussa kirjoittaja on epätoivoinen.
Hän tuntee itsensä täysin hylätyksi
eikä elämä ole elämisen arvoista ja olo on kurjaa.
Sitten hän tekee jotain mitä voi suositella masennuksesta kärsiville.
Hän lakkaa tuijottamasta itseensä ja katsoo Herraan,
ja kun hän tekee niin, psalmin sävy muuttuu täysin. Jae 13:
"Mutta Sinä, Herra, hallitset ikuisesti,
Sinun nimesi kaikuu polvesta polveen.
Sinä nouset ja armahdat Siionia."
Siion tarkoittaa Jerusalemia ja juutalaisia.
On myös oikeutettua antaa Siionille toinen hengellinen merkitys:
tosi seurakunta, ei mikä tahansa seurakunta vaan tosi seurakunta.
Hep 12: ssa sanotaan, että taivaallisessa Jerusalemissa,
Siionissa, on esikoisten seurakunta.
Sitten seuraa aika, jolloin Jumala nousee armahtamaan liittonsa kansoja.
Ps 102 jatkuu: "On tullut määräaika olla Siionille suosiollinen".
Tämä on profeetallista sanaa, joka uskoakseni viittaa meidän aikaamme.
Sanaa "määräaika", heprean "moev"
käytetään kaikkien Israelin suurten juhlien yhteydessä kuten pääsiäinen,
shavuot, Yom Kippur jne.
Ymmärrän tämän niin, että Jumalalla on profeetallinen kalenteri,
jossa on määräaika aloittaa Hänen oman kansansa ennallistaminen.
Jes 62:ssa profeetta puhuu rukousvartiosta,
joka on asetettu Jerusalemin muureille
rukoilemaan yötä päivää kaupungin puolesta.
Kauan sitten, suorastaan nolottaa ajatella kuinka kauan sitten,
se oli vuosi 1946. Silloinen Heprealaisen yliopiston sihteeri
antoi minulle heprean yksityistunteja.
Pian opin, että hepreaksi sihteeri on "maskir",
joka merkitsee henkilöä, joka muistuttaa.
Sihteeri on siis muistuttaja,
joka huolehtii pomonsa kalenterista ja muistuttaa asioista kuten
"Tehtaan päällikön tapaaminen huomenna klo 10,
ja ylihuomenna on vaimosi syntymäpäivä, muista ostaa kukkia".
Tämän tapaista on sihteerin työ.
Ja Jumala sanoo Jes 62:ssa:
"Olen asettanut muureillesi, Jerusalem, sihteereitä,
jotka eivät herpaannu hetkeksikään, eivät päivällä eivätkä yöllä
ennen kuin Minä rakennan ennalleen Jerusalemin."
Haastan jokaisen, joka on kutsuttu esirukoilijaksi.
Muista, että tehtäväsi on muistuttaa pomoasi
mitä Hänen kalenterissaan on!
Muistuta psalmista 102:14: "Siionin suosionaika on tullut, armon aika."
Jakeessa on kaksi sanaa, suosio ja armo.
Korostan, että Jumalan suosiota ja armoa ei voi ansaita.
Voit ansaita mitä muuta tahansa, mutta et suosiota ja armoa.
Me emme ole ansainneet mitään, mitä Jumala tekee kansalleen.
Se mikä UT:ssa on tavallisesti käännetty sanalla armo,
on seurausta Jumalan suosiosta.
Puhumme siis Jumalan armosta.
Emme ole ansainneet emmekä pysty ansaitsemaan armoa
vaan Jumala on päättänyt antaa sen.
Hengellisessä elämässä menestyksen avain on
ymmärtää mitä Jumala on päättänyt tehdä ja
sitten tehdä se Hänen kanssaan.
Älä yritä saada Jumalaa muuttamaan suunnitelmiaan,
koska Hän ei niitä muuta.
Ainoa suunnitelma, joka toimii, on Jumalan suunnitelma.
Jos haluat tilata Derek Princen opetuksia, -
ota yhteyttä ja pyydä tuoteluetteloamme.
Yhteystietomme näkyvät ruudussa.
Suomennos: Kai Mäkelä