Att känna Gud som Far
Del 2
Det andra du har när du känner Fadern är ett hem i himlen.
Från den dag jag blev frälst har jag alltid trott att om jag fortsatte tro -
skulle jag hamna i himlen. Himlen var min destination.
Men jag tänkte aldrig på himlen som mitt hem -
innan jag lärde känna Fadern. Det som gör ett hem till ett hem -
är en far. Efter denna erfarenhet sa jag till Ruth: "Jag bryr mig inte om -
någon gravsten när jag dör, men i så fall ska det bara stå två ord: -
"FLYTTAT HEM".
Jag tänker på en dyrbar syster från Hawaii som vi träffade när vi var där.
Hon hade tjänat Herren troget i många år.
Hon var döende i cancer och hennes församling försäkrade sig om -
att en troende syster alltid fanns vid hennes säng.
Hon sa ofta till människor: "Jag har aldrig sett en ängel.
Jag skulle verkligen vilja se en ängel."
Sedan när hon höll på att dö satte hon sig upp i sängen -
sträckte ut armarna och sa: "Jag ser dem! Jag ser änglarna!"
Nästa ögonblick var hon borta. Änglarna kom för att ta henne hem.
Hur förväntar du dig att du ska komma hem?
En tiggare satt utanför en rik mans hus på Jesu tid.
Han hette Lazarus.
Lasarus var sjuk och full med sår, men han var troende.
Hundarna kom och slickade hans sår i medlidande.
Sedan står det att tiggaren dog -
och bars till Abrahams sköte av änglarna.
Det som imponerade på mig var att det inte var en ängel, utan änglarna.
En stark ängel hade lätt transporterat denna utmärglade kropp -
men Gud sände en eskort bestående av änglar -
till denne stackars tiggare som låg på gatan.
När den rike mannen dog står det: "I helvetet...lyfte han sin blick."
Vilket annorlunda vittesbörd. Jag är övertygad om -
att Gud vill sända änglar till sina troende söner och döttrar.
Varför skulle vi gå hem ensamma? Varför inte en eskort?
Gud har tillräckligt med änglar. Jag tror det är viktigt hur någon dör.
Som ung predikant var jag så imponerad av John Wesleys skrifter.
En dag meddelade man honom att en viss metodistsyster han kände dött.
Han gensvarade så här: "Flyttade hon i härlighet eller bara i frid?"
Hur tänker du flytta? Bara i frid?
Eller vill du få en ärorik ingång i Faderns boningar ditburen av änglar?
Det blir en skillnad när Gud är din far.
Du har ett hem. Du är inte vilse.
Du är ingen kringvandrare. Du är på en väg som leder hem.
Det tredje som kommer av att känna Fadern är total trygghet.
Matt 10:29.
Har jag rätt? Matt 10:29.
"Säljs inte två sparvar för ett kopparmynt?
Ändå faller inte en enda av dem till marken utan er Far."
Det står ju att två sparvar säljs för ett kopparmynt.
Fem sparvar säljs för två.
Så köper man fem får man en extra, om du förstår.
Det är inte bara fyra utan fem.
De hade så litet värde att man fick fem för två ören.
Men Jesus sa: "Ändå faller inte en enda av dem till marken utan er Far."
Det stämmer. Jag läste från Matt 10:29, jag sa bara inget.
Jesus sa: "Var alltså inte rädda. Ni är mer värda än många sparvar."
Då och då ser man en liten pojke eller flicka i sin fars famn -
upplyfta med kinden mot faderns krage -
och det kan vara kaos runtomkring. Saker verkar störta samman -
men det lilla barnet störs inte det minsta -
för han eller hon är i sin fars famn.
Så vill Gud att vi ska vara: trygga i Faderns famn.
Oavsett vilka stormar som rasar eller vilka onda makter som angriper -
är jag i min Fars famn. Jag är nöjd med att vara ett litet barn -
fast jag är över 80 år.
Jag gillar fortfarande att tänka på mig själv som ett barn i Guds famn.
Joh 10:29. Därför hamnade jag i Matteus...strunt i det.
Joh 10:29, Jesus säger: -
"Min Far som gett mig dem är större än allt, -
och ingen kan rycka dem ur min Fars hand."
Så när du är i Faderns hand kan inget rycka bort dig därifrån.
Vi lever i tider när det är rätt viktigt att vara i Faderns hand.
Saker i världen kommer inte att bli bättre, tro mig.
Det kommer att bli mörkare och hårdare.
Tillåter tiden och vi får leva ska jag ge ett sista budskap på det temat.
Men livet kommer inte att bli lättare eller mindre farligt.
Det kommer att bli farligare -
och det är väldigt viktigt att du vet att du är i Faderns hand.
Jesus sa: "Min Fader är större än allt.
Det finns ingen som kan rycka dig ur Faderns hand."
Slutligen: att känna Fadern ger motivation till att tjäna.
Jag tycker att detta ofta ignoreras.
Jesus sa det om sin egen relation med Fadern i Joh 8:29.
"Och han som har sänt mig är med mig." Det är Fadern.
"Han har inte lämnat mig ensam, -
för jag gör alltid det som behagar honom."
Vad var motivet till Jesu tjänande? Var det framgång?
Var det popularitet? Det var att behaga Fadern.
Jag tror det är så viktigt i Kristi kropp att detta motiv återupprättas.
För uppriktigt sagt är ett av församlingens största problem i dag -
tävling mellan tjänster och organisationer.
Vem har längsta postningslistan? Går flest människor på mina möten?
Är jag på flest TV-stationer, eller vad det nu kan vara.
Folk tror att framgång ger säkerhet. Det gör den inte.
Tvärtom blir man osäkrare ju framgångsrikare man är.
Man kan ju förlora framgången. Någon kan få längre postningslista -
dra mer folk, vara på fler TV- stationer. Var är då din säkerhet?
Säkerhet kommer utifrån dina motiv.
Jesus säger: "Mitt motiv är att behaga Fadern."
Och jag har verkligen märkt i mitt liv sedan denna erfarenhet kom till mig -
att den förändrat min motivation.
Som ung pojke var jag väldigt framgångsorienterad.
Det råkade bli så att jag hade väldig framgång. Jag var alltid klassens ljus.
Jag fick stipendium till Eton.
Därifrån fick jag stipendium till King's College i Cambridge -
där jag fick ta ansvar för yngre studerande.
Vid väldigt unga år, 24 år gammal, fick jag en forskartjänst.
Så jag vet vad framgång är, men framgång gav mig inte säkerhet.
Sedan... Ni måste förstå att jag var en "hippie" före min tid -
innan det fanns några hippies. Jag blev vapenvägrare -
vilket var ganska svårt för min far var överste, farfar en hög officer -
och farbror brigadgeneral -
så att jag vapenvägrade ingick inte i familjetraditionen.
Jag ställdes inför krigsnämnd, och King's vice rektor var ordförande där.
Han sa: "Är du villig att tjäna en icke-stridande enhet?"
Jag sa: "Visst, så länge jag inte måste döda människor."
Så hamnade jag i Kungliga Arméns Sjukvårdsförband.
Jag måste säga att det verkligen inte var en sorts karriär som passade mig.
Men jag blev frälst. Så länge jag vandrade runt i min akademiska -
utstyrsel på gräsmattorna och drack på universitetets bar -
behövde jag inte Gud alltför mycket.
Men när allt detta togs ifrån mig och jag genom en galen befordran -
blev en lokalt verkande, obetald korpral...
Människor frågar ibland vad en lokalt verkande, obetald korpral är.
Har man inte varit i brittiska armén förstår man det inte.
Jag säger att det är så nära man kan komma att vara en mask -
utan att vara en mask.
Det var då jag blev frälst!
Gud förvandlade mig radikalt.
Jag måste berätta att befordran kommer med frälsning.
Så jag befordrades, mot alla arméprinciper för vapenvägrare.
Jag befordrades till sergeant. Så befälhavaren, en läkare -
från Nordirland, överste Dan McVicker -
skickade efter mig för att berätta om min befordran.
Har man inte varit i brittiska armén finns vissa saker man inte kan förstå.
Han sa: "God morgon, sergeant Prince." Jag sa: "God morgon, sir."
Han sa: "Hur går det med matlagningen?"
Det var en helt oväntad fråga -
men efter några månader i armén lär man sig vara diskret.
Man medger ingenting. Så jag gav honom ett icke medgivande svar: -
"Det verkar gå som vanligt, sir".
Vilket enligt mitt tycke var förskräckligt.
Han sa: "Visste du inte att du är sergeantkock för enheten?"
Jag sa: "Det har ingen berättat." Han sa: "Vi ville befordra dig -
men ingen sergeanttjänst var ledig så du fick bli sergeantkock."
Tack vare Guds nåd lagade jag aldrig någon mat...
Men det var då jag mötte Herren.
När jag var så nära att vara en mask man kan vara utan att vara en mask.
Men jag hade fortfarande denna enorma längtan efter framgång.
Jag var en väldigt framgångsorienterad person.
Inte som världen ser det.
Jag förväntade mig inte att bli befordrad som officer -
men jag förväntade mig framgång i tjänsten för Gud.
Gud förde mig till en plats av nästan total förtvivlan.
Jag var pastor. Vissa av er vet att jag brukade ha gatumöten -
vid Speakers' Corner, Marble Arch, tre dagar i veckan -
och vi såg människor bli frälsta, helade och döpta i den Helige Ande -
när det var väldigt, väldigt ovanligt.
Men jag hade detta fruktansvärda depressionsproblem -
något som sa till mig: "Andra kan lyckas, men inte du!"
Så Gud tog mig rakt ner och visade mig denna tungsinnes-demon.
Jag ropade till Herren och befriades.
Men Gud måste låta mig komma ner innan Han kunde lyfta upp mig.
Men även då var jag alltid på något sätt medveten om framgång.
Och på vissa sätt hade jag framgång. Men framgång ger inte säkerhet.
Ju mer framgång du har desto mer hotas du faktiskt av andras framgång.
Säg inte: "Det är inget problem i Kristi kropp" för jag vet att det är.
"Detta är min församling, jag är pastorn -
detta är vår rörelse - vi är de största" och så vidare.
Jag säger det inte för att kritisera men det är inte vägen till trygghet.
Trygghet är väldigt enkelt; -
det är att veta att Gud är din Far och ha som mål att behaga Honom.
Det finns ingen situation där du inte kan bli motiverad av detta.
Då sitter kanske i en bilkö, är sen till ett möte och kokar i värmen -
du knyter nävarna så hårt du kan -
och tänker sedan: "Vad gör jag här? Jag är här för att behaga min Far."
Omständigheterna spelar ingen roll. Det är mina reaktioner som är viktiga.
Reagerar jag på ett sätt som behagar Fadern? Jag har inte klarat av det än -
men jag är mycket närmare än förut.
Jag har en intensiv önskan att behaga min himmelske Fader.
Jag skulle inte byta ut den mot någon annan motivation i Kristi kropp.
När Kristi tjänare motiveras på det sättet finns inget utrymme för tävling.
Är alla är lika inställda på att behaga Fadern tävlar vi aldrig mot varandra.
Här finns en hemlighet som kommer genom att känna Fadern.
Låt mig kort upprepa de 4 saker som kommer genom att känna Fadern.
Ett, personlig identitet.
Du vet vem du är för du vet vem din Far är.
Vi har en faderlös generation omkring oss -
och de blir aldrig tillfredsställda förrän de har en far.
Det är vårt privilegium att tala om att det finns en Far -
som älskar dem och väntar på dem, som inte fördömer och kritiserar dem -
som inte pekar ut alla deras fel och misslyckanden. Han väntar på dem.
Jag har sagt till vissa att kan vi förmedla detta -
till denna generation kommer många att springa in i Faderns famn.
Det är det de längtar efter, men vi kan bara kommunicera det så som Jesus -
kommunicerade det till sina lärjungar, inte genom att predika -
det kan spela viss roll - utan genom att leva som Guds söner och döttrar.
Leva i trygghet och inte bära någon tung börda -
utan lita på Honom vars ok är milt och vars börda är lätt.
När människor ser sådana människor blir de intresserade.
"Vad gör dig annorlunda? Varför har du inga fåror i pannan?
Varför tar du inga lugnande medel?"
"Jag känner Fadern.
Han tar hand om och försörjer mig."
"Varför har du inte ekonomiska bekymmer som så många andra?"
"Min Far tar hand om mig. Han föder både sparvarna och mig."
Det är inte alltid lätt, men det är målet.
Det är lösningen. För det andra som jag sagt förut -
har du ett hem i himlen. Jag ser bara fram emot att komma hem.
Jag har varit på väg länge. Mer än 55 år.
Jag har fått många kära syskon som gått före mig. Min första fru.
Jag ser fram emot att träffa dem igen. Döden skrämmer inte mig.
Jag måste vara försiktig så jag inte blir nästan ambitiös.
Jag säger det varsamt för jag tror inte mitt jobb är klart.
Mitt mål är att fullfölja Hans uppdrag.
Jesus sa: "Min mat är att göra hans vilja som har sänt mig -
och att fullborda hans verk."
Gud gjorde Joh 4:34 mycket verkligt för mig -
så jag säger till människor att jag går på en ny diet. De undrar vad.
Jag säger: "Min mat är att göra Faderns vilja och fullborda Hans verk."
Så du har ett hem i himlen. Himlen har blivit verklig för mig.
Det finns några sentimentala sånger som ingen sjunger nu, som jag gillar: -
"Ibland får jag hemlängtan till himlen där alla återlösta i alla tidsåldrar -
sjunger ära runt den stora vita tronen." Det är banalt men jag gillar det.
Jag brukade alltid vara väldigt komplicerad och intellektuell -
väldigt djup. Nu är jag väldigt enkel.
Jag har ett hem i himlen. Jag har en Far som älskar mig.
Jag har en frälsare som väntar på mig.
Och jag har underbara syskon som är där och väntar på mig.
Jag nämnde Ali, den sudanesiske muslimen jag ledde till Herren.
Jag litar på att han genom Guds nåd är där.
Han säger: "Tack! Jag är här på grund av dig!"
Kommer någon i himlen att säga så till dig?
"Tack! Jag är här på grund av dig."
Det är ett väldigt meningsfullt övervägande.
Det tredje resultatet är total säkerhet som vi gått igenom ganska noggrant.
Du är i Faderns famn, hålls i Faderns hand -
och ingen kan rycka dig ur Faderns hand.
Ingen makt i universum kan göra det. Jesus sa: "Min Fader är större än allt."
Vi har den störste, mest underbare Fadern!
En Gud som är över alla gudar -
vars händer når till universums hörn.
Han skapade änglarna och stjärnorna och tillbes av miljoners miljoner -
strålande varelser i himlen. Han väntar på att små saker som du och jag -
ska dyka upp! Är det inte fantastiskt?
Som jag sagt, och detta har gjort stor skillnad i mitt liv -
det har gett mig motivation till tjänst.
Jag är inte ute efter att bygga högst och vara störst -
utan efter att behaga Fadern.
Det finns många situationer då man inte kan göra mycket.
Du kanske sitter i doktorns väntrum och han låter dig vänta -
och tidningarna är ganska tråkiga. Vad ska du göra?
Behaga Fadern med attityd och begrundan.
Det finns ingen situation då denna motivation inte går att tillämpa -
om vi kan odla den.
Så Julian, om du kan komma tillbaka igen -
med din underbara grupp. Jag ska be er spela -
och sjunga, vad var det för sång? "Följ mig"?
Jag har sagt klart och tydligt att jag inte kan uppenbara Fadern för dig.
Den ende som kan göra det är Jesus. Men söker du Honom uppriktigt -
och ödmjukt på Ordets grund tror jag att Han i sin egen tid -
kommer att uppenbara Fadern för dig.
Jag vill ge dig en möjlighet nu -
medan vi leds i denna underbara sång av Graham Kendrick.
Hur många av er tackar Gud för Graham Kendrick? Det gör jag.
Jag tycker han har skrivit några av engelska språkets stora hymner.
"Saktmod och majestät" är enligt min åsikt en av våra stora hymner.
Så inte alla stora människor är från det förflutna.
Vissa lever i dag och andra kommer upp på scenen senare.
Medan vi sjunger, och här är jag beroende av andra, -
ska jag be Jenka och min fru komma och stå här med mig.
Så får jag lite styrka och uppmuntran.
Om du gensvarar till det jag sagt medan de sjunger kanske tio gånger -
för vilken lag säger att man bara kan sjunga en sång två gånger?
Jag säger inte alls vad som ska hända, för det vet jag inte.
Men känner du en längtan i hjärtat att känna Gud som din Far -
res dig då och kom fram medan de sjunger -
och jag föreslår att hittar du en plats att knäböja på så gör det.
Säg till Fadern: "Fader, jag vill lära känna dig. Tack för Jesus.
Han är min frälsare som har förändrat mitt liv.
Jag vet att jag tillhör Dig, men Fader, jag vill lära känna Dig.
Jag är på vägen och jag vill nå målet."
Jag kan inte lova någonting. Jag vet inte vad som kommer att hända -
men jag har en känsla av att Gud är här och att många hjärtan hungrar.
"Saliga är de som hungrar och törstar efter rättfärdighet, -
för de ska bli mättade." Hungrar och törstar du kommer du att bli fylld!
Så när de börjar sjunga ska nog Ruth och jag gå ner -
Jenka, du kan stanna här med musikerna.
Jag bjuder in dig om du hungrar och törstar efter kunskap om Fadern -
att ställa dig upp när de börja sjunga och börja ropa till Gud och tillbe.
Vill du beställa Derek Prince undervisning -
kontakta oss och begär en aktuell produktlista.
Våra kontaktuppgifter syns på skärmen.
Översättning: Åsa Eriksson Himlen TV7