Att känna Gud som Far Del 1
Vår proklamation är hämtad från 1 Joh 3:1-3.
"Se vilken kärlek Fadern har skänkt oss: att vi får kallas Guds barn!
Och det är vi också.
Världen känner oss inte, eftersom den inte har lärt känna honom.
Mina älskade, nu är vi Guds barn, -
och än är det inte uppenbarat vad vi ska bli.
Men vi vet att när han uppenbaras ska vi bli lika honom, -
för då får vi se honom sådan han är.
Och var och en som har det hoppet till honom -
renar sig, liksom han är ren." Amen.
I kväll vill jag tala om att känna Gud som din Far.
Vi har alla uttrycken, med startpunkt i Herrens bön och allt detta är äkta -
men har vi erfarenheten, eller är det bara religiösa ord?
I Joh 14:6, som är ett välkänt bibelord bland evangelikala kristna -
säger Jesus dessa ord: "Jag är vägen, sanningen och livet.
Ingen kommer till Fadern utom genom mig."
I detta uttalande finns två huvuddelar: vägen och målet.
Vad är vägen? Jesus är vägen.
Men vad är målet? Många kristna har aldrig tänkt på det.
Jesus sa: "Ingen kommer till Fadern utom genom mig."
Jesus är vägen, men Fadern är målet.
Jag är vet, efter många års erfarenhet och iakttagelser -
att mängder av kristna är på väg men har aldrig nått fram till målet.
De har aldrig lärt känna Gud personligen som en far.
Så de fortsätter på vägen, lever bra liv och får många välsignelser -
men missar den verkliga poängen med Jesu ankomst -
som är att föra oss till Fadern.
Jag ska illustrera detta med personlig erfarenhet.
Jag blev frälst ganska dramatiskt mitt i natten -
i ett rum i en armébarack under andra världskriget.
1941 i den kära, lilla staden Scarborough i Yorkshire.
Jag kände inte till någon lära om frälsning, jag var bara med om den.
Efteråt upptäckte jag människor som hade läran men inte erfarenheten.
Skulle jag behöva välja hade jag hellre erfarenheten än läran.
Prisad vare Gud, man kan ha båda -
men nöj dig inte med bara läran utan erfarenheten.
Mitt liv blev dramatiskt och permanent revolutionerat.
Nu är det 1998, så jag har vandrat med Herren i 57 år.
Jag har aldrig varit avfällig. Ofta har jag inte varit vad jag borde -
men jag har aldrig vänt mig från Herren. Han har välsignat mig -
och använt mig och jag har predikat i ungefär femtio länder.
Men 1997...
Jag måste vara noggrann.
(Ruth: Det var 1996.) - Jag har min högra hand med mig.
Jag har ingen koll på tiden.
Jag har levt så länge att det förflutna liksom är suddigt för mig.
Jag vet att jag just hade firat -
mitt femtionde år som heltidspredikant.
Vi hade en härlig fest i vår mission.
Sedan var Ruth och jag på semester på Hawaii -
i en liten hyrd lägenhet som vi åkt till för att vila.
Det är märkligt hur ofta vi far någonstans för att vila utan att vila.
Det är nästan en garanti för att vi inte kommer att vila.
Det slutade med att jag opererades, vilket jag välsignar Gud för -
men hur som helst var vi där, beredda att vila och varje morgon -
satt vi i sängen, bad, lovprisade Gud och tog nattvard tillsammans.
Denna morgon hade vi bett, lovprisat och var i bön -
och jag satt i sängen då något väldigt oväntat -
väldigt objektivt, började hända med mig fysiskt.
Jag märkte en kraft som rörde sig i mina fötter -
sedan i mina ben och uppför min kropp.
Men samtidigt var jag medveten om liksom en lång arm -
som var utsträckt från någonstans över mitt högra öra -
som försökte pressa ner en svart huva på mitt huvud.
Det var som om jag var i konflikt mellan dessa två makter.
Ruth sa senare att hela min kropp påverkades av denna kamp.
Hon sa: "Din färg ändrades till lila". Det var helt objektivt, inte subjektivt.
Ett litet tag visste jag inte vad som skulle hända.
Men sedan övervann makten i mig makten med armen som sträckte ut -
den svarta huvan för att trycka ner den på mitt huvud.
Den drogs bort, något hände och genast kände jag Gud som min Far.
Det blev helt naturligt för mig att säga "far".
Jag vill att du ska veta att jag kände till läran om detta i många år -
och spelade dessutom in predikningar på kassett om att känna Gud som far.
Jag hade all teorin och den var sann och korrekt.
Den innehöll inget felaktigt eller hycklande.
Men jag hade inte erfarenheten.
Jag hade funnit vägen och vandrat på den länge -
men jag hade inte nått målet.
Ikväll vill jag tala om målet - att lära känna Fadern.
På ett helt milt men djupt sätt har detta revolutionerat mitt böneliv.
Jag är från brittisk, militär bakgrund.
Varje manlig familjemedlem jag mött har varit officer i brittiska armén.
Så jag är en disciplinerad sorts person.
Och jag har haft en mycket verklig, dramatisk omvändelse -
som jag aldrig har tvivlat på. Men detta var helt nytt för mig.
Att känna Gud som sin Far. Jag tackar Gud för mina föräldrar -
och far- och morföräldrar. De var bra människor.
De hade en pliktkänsla som nästan inte existerar hos människor i dag.
Men att känna någon som "far" fanns inte där.
I min familj kramade ingen någon.
Jag minns att när jag som nioåring sändes till internatskola -
med mitt lilla plommonstop var jag generad över att kyssa mor offentligt.
Jag tror aldrig far hade mig i knäet.
Vi hade helt enkelt inte sådana relationer. De var moraliska -
bra, fina människor, men det fanns en hel dimension av kärlek -
närhet och frihet som vi aldrig kände till.
När jag blev döpt i den Helige Ande erfor jag så mycket frihet och kraft -
men jag upplevde aldrig detta genombrott.
Men efter att huvan lyftes bort -
kände jag omedelbart Gud som min far.
Jag har teorier om vad huvan var. Jag föddes i Indien -
och jag har upptäckt i befrielsetjänsten för människor -
att de tidiga åren ofta är mest avgörande i ens andliga erfarenhet.
Och Indien är, som jag sagt, en nation med tre miljoner gudar.
Jag tror att några av Indiens gudar följde mig genom livet.
Ibland var jag medveten om någon sorts mörk kraft.
Fast jag var frälst, döpt i Anden, talade i tungor, såg sjuka botas -
fanns alltid en känsla av att något mörkt fanns någonstans i bakgrunden.
Jag tror att det var denne indiske gud, som jag tror jag vet namnet på -
men jag säger det inte för Bibeln säger: -
"Andra gudars namn ska ni inte nämna".
Den hade följt mig genom livet, genom mer än 55 års kristen tjänst.
Men dess kraft och närvaro hade aldrig blivit totalt utesluten.
Jag vill säga att enligt min breda erfarenhet -
är ibland saker som hänt tidigt i våra liv de mest avgörande -
och svårast att ta itu med. Även saker som hänt oss innan vi ens föddes -
och fortfarande låg i mammas mage.
Det krävs den Helige Ande för att avslöja dessa saker -
och visa hur vi ska ta itu med dem.
Jag är varken psykolog eller psykiater, bara en predikant -
men efter den erfarenheten har jag märkt -
en djupgående, fortlöpande förändring i min andliga erfarenhet.
Jag vill försöka visa dig från Skriften -
hur du kan komma in i samma sorts relation.
Jag vill ge dig några bibelord. Vi ska inte grunda detta -
på subjektiv mänsklig erfarenhet utan strikt på Skriften.
I Hebr 1:1-2 står det: -
"I forna tider talade Gud många gånger och på många sätt -
till fäderna genom profeterna, -
men nu i den sista tiden har han talat till oss genom sin Son."
Ordet "sin" är kursivt (KJV). Alltså står det inte i originaltexten.
"Honom har han insatt som arvinge till allt, -
och genom honom har han också skapat universum."
Skriften säger att Gud talar på två olika sätt.
Han talar i profeterna, men på ett annorlunda sätt talar Han -
i en son. Inte Sonen - en son. Det är ingen skillnad på person -
utan en skillnad i sättet. Andrew Murrey översätter det: -
"talat till oss 'på sonsätt'". Ett annat sorts sätt att närma sig.
Profeterna kunde uppenbara så mycket -
men när Gud ville uppenbara sig själv som Fader -
fanns bara en person i universum som kunde göra det: det var Sonen.
Sonen kom för att komplettera och uppfylla profeternas budskap -
men också för att ge uppenbarelse som ingen profet kunde ge: -
uppenbarelsen om Fadern.
Sedan i Joh 17 finns det som kallas Jesu översteprästerliga förbön -
där Han ber till Fadern å sina lärjungars vägnar -
som var med Honom där.
Under en del av denna bön säger Han till Fadern i Joh 17:6: -
"Jag har uppenbarat ditt namn för de människor som du tog ut ur världen -
och gav till mig." (Hans lärjungar.) Jag vill kommentera två saker.
Först av allt, vilket namn hade Han uppenbarat (manifesterat eng.)?
Det judiska folket hade under cirka 1 400 år känt till namnet Jehova -
eller Jahve - Guds heliga namn som aldrig uttalas av det judiska folket.
Det namnet kände de till, det var inget nytt för dem.
Vad var det för namn som Jesus uppenbarade för sina lärjungar?
Läser du den bönen är det namnet "Fader".
Det förekommer sex gånger i det kapitlet.
Jesus kom för att manifestera Faderns namn.
Ordet manifestera är viktigt.
Han kom inte bara för att tala om det utan för att demonstrera det.
Hur demonstrerade Han verkligheten av Fadern för sina lärjungarna?
Genom att leva som en Guds son.
Han blev aldrig rädd, förvirrad, aldrig förtvivlad -
eller osäker på vad Han skulle göra, för Fadern alltid var med Honom.
De såg i Jesu liv en annan sorts liv. De kände till profeterna -
Mose och män som hade gjort stora tecken och under -
och talat mäktiga ord, men här fanns en man som levde i vissheten -
att Han hade en Fader i himlen.
Genom hela sitt liv manifesterade Jesus namnet "Fadern".
Därför sände Gud Honom, för bara en son kan uppenbara Fadern.
Profeterna kan tala om Honom, undervisa om Honom -
men de kan inte uppenbara eller manifestera Honom.
Matt 11:27.
Matt 11:27. Jesus säger: -
"Allt har min Far överlämnat till mig.
Och ingen känner Sonen utom Fadern, -
inte heller känner någon Fadern utom Sonen -
och den som Sonen vill uppenbara honom för."
Så ingen känner Sonen utom Fadern och ingen känner Fadern utom Sonen.
Och den som Sonen vill uppenbara Honom för.
Jag vill säga väldigt tydligt ikväll: jag kan inte uppenbara Fadern för dig!
Inte heller någon predikant kan göra det.
Det finns bara en person som kan uppenbara Fadern, det är Sonen.
Ska du lära känna Fadern måste det ske genom uppenbarelsen av Sonen.
Vi är utestängda från det. Annars finns det inte.
Sedan fortsätter Jesus och jag älskar dessa välkända ord: -
"Kom till mig, alla ni som arbetar och är tyngda av bördor, -
så ska jag ge er vila."
Dessa ord är så levande på grekiska. "Alla ni som bär på bördor.
Ni som kämpar, tycker det är tungt -
och ibland undrar om ni någonsin ska komma fram."
Jesus säger: "Kom till mig, ...så ska jag ge er vila.
Ta på er mitt ok och lär av mig, -
för jag är mild och ödmjuk i hjärtat. Då ska ni finna ro för era själar, -
för mitt ok är milt och min börda är lätt."
Vad var Hans ok och börda? Att göra Faderns vilja.
Det var Hans relation med Fadern. Han sa: "Kämpar du och är förbryllad -
känner ångest, frustrerad och otillfredsställd med hur ditt liv går -
kom då till Mig. Jag kan uppenbara Fadern för dig."
Det blir en livsförvandlande uppenbarelse.
Det ger dig en ny känsla av tillhörighet.
Det för dig in i sann vila.
Hur många av er åtnjuter verkligen vila? Ni måste inte räcka upp handen.
Det finns inte mycket vila i dagens kultur.
Där söker man förgäves efter den.
Vet du vad vila är? Vet du vad det är att slappna av?
Det finns bara en plats där man finner vila, i Faderns famn.
Jesus kommer att uppenbara Honom för dig. Jag kan inte göra det.
Jag kan berätta om det och be för dig -
men bara Jesus kan göra det.
Nu vill jag kort tala om fyra viktiga resultat av att känna Fadern.
För det första ger det dig en känsla av personlig identitet.
Du vet vem du verkligen är. Genom hela Bibeln -
identifieras varje person genom hans eller hennes far.
Man läser släktregistren: fadern, denne och dennes son.
Vad ger en person identitet? Att ha en Far.
Även i engelska språket i dag fast mycket har ändrats har många -
människor efternamn efter sina fäder: Williamson, Johnson och Thompson.
Det betyder Williams son, Johns son och Thomas son.
Vi har i princip en identitetslös generation runt omkring oss.
En generation som inte har någon känsla av identitet.
De kallas ibland för generation X. Vad står X för?
En okänd faktor. De vet inte vilka de är.
Jag tror personligen att om vi kunde vidarebefordra detta till dem -
skulle det få ett enormt gensvar.
Jag tror miljontals unga människor driver runt, förlorade och förvirrade -
eftersom de inte känner Fadern.
Jag tror inte något kommer att verkligen förändra dem tillräckligt -
förrän de lär känna Fadern.
Så är du här i kväll och inte vet vem du är -
och känner dig som en ansiktslös, rotlös person -
som inte räknas någonstans... Du har ingen riktig identitet.
Du kanske har en identitet som du sätter på dig, går till spegeln -
och sätter på dig den med smink eller annat, men det är inte din identitet.
Den kommer genom Fadern.
Det andra du har när du känner Fadern är ett hem i himlen.
Från den dag jag blev frälst har jag alltid trott att om jag fortsatte tro -
skulle jag hamna i himlen. Himlen var min destination.
Men jag tänkte aldrig på himlen som mitt hem -
innan jag lärde känna Fadern. Det som gör ett hem till ett hem -
är en far. Efter denna erfarenhet sa jag till Ruth: "Jag bryr mig inte om -
någon gravsten när jag dör, men i så fall ska det bara stå två ord: -
"FLYTTAT HEM".
Jag tänker på en dyrbar syster från Hawaii som vi träffade när vi var där.
Hon hade tjänat Herren troget i många år.
Hon var döende i cancer och hennes församling försäkrade sig om -
att en troende syster alltid fanns vid hennes säng.
Hon sa ofta till människor: "Jag har aldrig sett en ängel.
Jag skulle verkligen vilja se en ängel."
Sedan när hon höll på att dö satte hon sig upp i sängen -
sträckte ut armarna och sa: "Jag ser dem! Jag ser änglarna!"
Nästa ögonblick var hon borta. Änglarna kom för att ta henne hem.
Hur förväntar du dig att du ska komma hem?
En tiggare satt utanför en rik mans hus på Jesu tid.
Han hette Lasarus.
Lasarus var sjuk och full med sår, men han var troende.
Hundarna kom och slickade hans sår i medlidande.
Sedan står det att tiggaren dog -
och bars till Abrahams sköte av änglarna.
Det som imponerade på mig var att det inte var en ängel, utan änglarna.
En stark ängel hade lätt transporterat denna utmärglade kropp -
men Gud sände en eskort bestående av änglar -
till denne stackars tiggare som låg på gatan.
När den rike mannen dog står det: "I helvetet...lyfte han sin blick."
Vilket annorlunda vittnesbörd. Jag är övertygad om -
att Gud vill sända änglar till sina troende söner och döttrar.
Varför skulle vi gå hem ensamma? Varför inte med eskort?
Gud har tillräckligt med änglar. Jag tror det är viktigt hur någon dör.
Som ung predikant var jag så imponerad av John Wesleys skrifter.
En dag meddelade man honom att en viss metodistsyster han kände dött.
Han gensvarade så här: "Flyttade hon i härlighet eller bara i frid?"
Hur tänker du flytta? Bara i frid?
Eller vill du få en ärorik ingång i Faderns boningar ditburen av änglar?
Det blir en skillnad när Gud är din far.
Det tredje som kommer av att känna Fadern är total trygghet.
Matt 10:29.
Har jag rätt? Matt 10:29.
"Säljs inte två sparvar för ett kopparmynt?
Ändå faller inte en enda av dem till marken utan er Far."
Det står ju att två sparvar säljs för ett kopparmynt.
Fem sparvar säljs för två.
Så köper man fem får man en extra, om du förstår.
Det är inte bara fyra utan fem. De hade så litet värde -
att man fick fem för två ören.
Men Jesus sa: "Ändå faller inte en enda av dem till marken utan er Far."
Vill du beställa Derek Prince undervisning -
kontakta oss och begär en aktuell produktlista.
Våra kontaktuppgifter visas på skärmen.
Översättning: Åsa Eriksson Himlen TV7