o
Derek Prince
Mitä merkitsee olla Jumalan mies?
Osa 2
Miten auktoriteetti toimi vai toimiiko se taivaallisessa perheessä?
On yllätys kuulla miten Jeesus puhuu suhteestaan Isän auktoriteettiin.
Joh 10:17-18: "Isä rakastaa Minua, koska Minä annan henkeni -
saadakseni sen jälleen takaisin.
Kukaan ei sitä Minulta riistä, itse Minä sen annoin pois.
Minulla on valta antaa se ja valta ottaa se takaisin.
Niin on Isäni käskenyt Minun tehdä."
Isä Jumala antaa käskyjä Jeesukselle, Pojalleen,
ja Jeesus tottelee Isänsä käskyä.
Ajatus, ettei ole Raamatun mukaista antaa käskyjä perheessä,
on toista kuin mitä Raamattu opettaa.
Taivaallisessa perheessä Jumala antaa käskyjä ja
Jeesus toteuttaa ne.
Joh 12:49-50 Jeesus puhuu:
"En Minä ole puhunut omissa nimissäni.
Isä, joka on Minut lähettänyt, on määrännyt, mitä
Minun tulee puhua ja julistaa ja
Minä tiedän että Hänen käskynsä antaa ikuisen elämän.
Kun puhun, puhun siis niin kuin Isä on Minun käskenyt puhua."
Kaikessa opetuksessaan Jeesus totteli Isän käskyjä.
Näin toimi perhesuhde taivaassa.
Joh 14:31, jossa Jeesus valmistautuu lähtemään
Ylähuoneesta ja joutuu kahakkaan, joka johtaa
Hänen tuomitsemiseensa ja teloitukseensa. Hän sanoo:
"Tämän täytyy tapahtua, jotta maailma tietäisi,
että Minä rakastan Isää ja teen niin kuin Isä on
Minun käskenyt tehdä. Nouskaa, me lähdemme täältä."
Jeesus meni ristille kuuliaisena Isän käskylle.
Se oli kuuliaisuuden äärimmäinen koe.
Hep 5:8 sanoo:
"Vaikka Hän oli Poika,
Hän joutui kärsimyksistä oppimaan, mitä on kuuliaisuus."
Tässä näemme kuinka kahden jumalallisen henkilön,
Isän ja Pojan, malli toimii. Isä antoi käskyt ja Poika oppi
kuuliaisuutta tottelemalla käskyjä - mikä maksoi Hänen henkensä.
Heidän välillään ei ollut huolimattomuutta,
tottelemattomuutta tai piittaamattomuutta.
Jumala on täsmällinen Jumala.
Hän sanoo meille, mitä Hän haluaa meidän tekevän ja
Hän odottaa, että teemme sen.
Tästä pitäisi perheissäkin ottaa mallia.
Jeesuksen opetuksessa on kolme kohtaa,
joista perheenisän tulisi ottaa mallia kotona:
Perheen isän pitää olla pappi, profeetta ja kuningas.
Pappina isä rukoilee perheensä puolesta niin kuin Job,
joka nousi varhain joka aamu uhraamaan 7 poikansa
ja 3 tyttärensä puolesta.
Isä on myös profeetta:
Hän tuo Jumalan Sanan perheeseensä,
ja hän on myös kuningas, joka hallitsee perhettään
Jumalan Sanan mukaisesti. Pappi, profeetta ja kuningas.
Korostan erityisesti auktoriteettia, kuria ja tottelevaisuutta.
Kaiken alku on taivaassa, ei maan päällä.
Jumalan tarkoitus on, että taivaasta alkavan
auktoriteettiketjun pitäisi toimia jokaisessa perheessä.
Isän pitäisi olla pappi, profeetta ja kuningas.
Oletteko koskaan tulleet ajatelleeksi miksi Jumala valitsi Abrahamin?
Jumala etsi miestä, josta tulisi erityisen kansan isä,
joka toteuttaisi Jumalan tahdon maan päällä.
Jumalalla oli koko ihmiskunta, josta valita.
Hän valitsi yhden miehen nimeltä Aabraham.
Nimi sinänsä on merkittävä, koska "Ab" merkitsee hepreaksi "isä".
Jumala etsi ennen kaikkea isää.
1 Mos 18:ssa Hän kertoo, miksi Hän valitsi Abrahamin.
Jakeesta 17 eteenpäin.
Herra oli kahden enkelin kanssa
menossa julistamaan tuomion Sodomalle.
Herra jäi puhumaan Abrahamin kanssa,
mutta enkelit jatkoivat matkaa.
On erikoista, että Herra täysin yllättäen
vieraili Abrahamin kodissa.
En usko, että Abraham alkoi hosua ja järjestää paikkoja kuntoon
ja neuvoa vaimoaan miten käyttäytyä.
Hänen kotinsa oli järjestyksessä.
Jos Herra henkilökohtaisesti vierailisi sinun kodissasi,
olisivatko paikat siisteinä vai olisitko nolona epäjärjestyksestä?
Herra sanoi, jae 17: "Miksi salaisin Abrahamilta, mitä aion tehdä.
(Hän halusi kertoa suunnitelmansa Abrahamille.)
Onhan Abrahamista polveutuva suuri ja mahtava kansa,
ja hänen saamansa siunaus
tulee siunaukseksi kaikille maailman kansoille."
Miksi? Tästä jakeesta on monia käännösversioita, mutta
perussanoma on sama. Käyttämäni käännöksen mukaan:
"Minähän olen valinnut hänet, että hän käskisi poikiaan ja
jälkeen tulevaa sukuaan pysymään Herran tiellä."
Minusta tämä on outo käännös. Vanhan kuningas Jaakon
käännöksen mukaan "Minä tiedän, että hän ..."
ja uusi amerikkalainen käännös kuuluu: "Minä olen valinnut ..."
On vaikea sanoa mitä teksti tarkkaan ottaen tarkoittaa.
Käännös voi olla oikea tai väärä.
Tärkeintä on ymmärtää, miksi Jumala valitsi Abrahamin.
"Olen valinnut hänet, että hän käskisi poikiaan ja
jälkeen tulevaa sukuaan pysymään Herran tiellä
ja noudattamaan oikeutta ja vanhurskautta, jotta
Minä voisin täyttää sen lupauksen, jonka olen Abrahamille antanut."
Mitä Jumala näki Abramissa kun hänestä tuli Abraham?
Mitä Jumala näki hänessä valitessaan hänet mieheksi,
josta tulisi erityisen kansan kantaisä? Ensinnäkin, hän oli isä.
Ja Jumala tiesi, että Hän voi luottaa Abrahamiin ja siihen, että
hän käskee lapsiaan ja sukuaan pysymään Herran tiellä.
Ei tekemään omia ehdotuksia, ei tarjoamaan omia suunnitelmia vaan
käskemään, mikä on epäsuosittu sana nykyään.
Sana "käskeä" on raamatullinen ja se tarkoitta juuri käskemistä.
Isän tehtävä on pitää Jumalan kuria kodissaan.
Mikä tahansa kansa, jonka isät eivät näin tee,
ei voi olla eikä pysyä suurena.
Aikoinaan tämä kansa, jonka jäsen olen,
tunnettiin Iso-Britanniana.
Nykyään harva vaivautuu panemaan sanan "iso" Britannian eteen.
Tiedätkö miksi se on lakannut olemasta "iso"?
Siksi, että isät eivät ole välittäneet täyttää niitä vaatimuksia,
jotka tekevät kansakunnasta "ison". Tämä ei ole sivujuoni
vaan keskeinen asia teidän hyvinvoinnillenne,
perheellenne ja kansallenne. Tätä Jumala etsii.
Seuraavaksi otan esille avioeron.
Katsomme VT:n viimeistä kirjaa, Malakia 2.
On merkillepantavaa, että se periaate, jonka Jumala ilmaisee
1 Mos:ssa, on esillä Malakiassa, VT:n viimeisessä kirjassa.
Jumala ei ole muuttanut suunnitelmiaan eikä määräyksiään.
Nykyisin "avioero" on jokaisen huulilla.
Monikaan ei ole elänyt niin pitkään kuin minä.
Vartuin tässä maassa maailmansotien välissä.
Synnyin 1. maailmasodan aikana Intiassa, mutta lapsena
muutin tähän maahan vanhempieni kanssa.
Tai vanhemmat muuttivat minun kanssani.
Asuin tässä maassa 25-vuotiaaksi asti
yläkeskiluokkaisessa perheessä ja noina vuosina
tunsin vain yhden ihmisen, joka oli eronnut. Voitteko kuvitella?
Tunsin vain yhden naisen, joka oli eronnut.
Se tuntui silloin uskomattomalta. Eronnut nainen!
Miten nopeasti Britannia on muuttunut!
On alkanut liuku, joka on vaarassa kasvaa lumivyöryksi,
joka vie mukanaan tämän maan ja sen asukkaat.
Kyseessä on tahallinen selän kääntäminen Jumalalle ja
Hänen säädöksilleen ja vaatimuksilleen.
Katsomme, mitä Malakia sanoo avioerosta, luku 2:15.
Käännökset eroavat, mutta ydin tulee esille.
Eikö Hän tehnyt heitä yhdeksi ja antanut heille elämän hengen.
Jumala teki Aatamin ja Eevan yhdeksi.
Enemmänkin Hän olisi voinut tehdä, mutta näin oli hyvä.
Miksi yhdeksi? Tässä vastaus.
Miten mies yksin voisi pyytää jälkeläistä Jumalalta?
Hän etsii Jumalaa rakastavaa jälkeläistä. Varokaa siis, ettei kukaan
teistä hylkää vaimoaan, jonka on ottanut jo nuoruudessaan!"
Ilmaisua "hylätä vaimo" tuntuu nykyisin vastaavan ilmaisu "pettää".
Älköön kukaan pettäkö vaimoaan. Älköön kukaan rikkoko avioliittoa,
koska sellaista Jumala inhoaa. Seuraava jae:
Minä vihaan eroa, sanoo Herra, Israelin Jumala.
(Ja sitten Hän toistaa:) Miksi Hän teki heidät yhdeksi?
Hän etsii Jumalaa rakastavaa jälkeläistä."
Kun Jumala katsoo avioliittoon niin
ensimmäiseksi Hän katsoo jälkeläiseen.
Mitä mies ja vaimo tuottavat?
Miten hyvin he pitävät huolta siitä, johon Minä olen heidät velvoittanut:
Minun hellitystäni ja valitustani: lapsesta?
Ovatko he vastuuntuntoisia?
Kasvattavatko he lapsensa Herran hoivassa ja nuhteessa?
Hän etsii Jumalaa rakastavaa jälkeläistä.
Ei ole epäilystäkään siitä, etteikö yksiavioinen avioliitto
- yksi mies, yksi vaimo, eliniäksi -
olisi paras tapa tuottaa Jumalaa rakastava jälkeläinen.
Olin pienen seurakunnan pastorina Lontoossa 1950-luvulla.
Koska meillä ei ollut rakennusta, jolla oli oikeus vihkiä avioliittoon,
tässä maassa oikeudet annetaan rakennukselle,
niin jotkut menivät naimisiin maistraatissa.
Jouduin monesti todistajaksi maistraattiin ja
joka maistraatin aulassa kautta maan oli kyltti,
jossa oli teksti: "Tämän valtion lain mukaan avioliitto on
yhden miehen ja yhden naisen elinikäinen liitto vain ja ainoastaan."
Sen parempaa raamatulllista avioliiton määritelmää ei ole.
Kyltit ovat ehkä vieläkin maistraateissä.
Se oli avioliiton perusta Britanniassa noin 50 vuotta sitten.
Toistan vielä tekstin, koska se on niin mahtava:
"Tämän valtion lain mukaan avioliitto on yhden miehen ja yhden naisen
elinikäinen liitto vain ja ainoastaan."
Sen parempaa raamatullista avioliiton määritelmää ei ole.
Juuri sitä avioliitto on. Jumala vihaa avioeroa.
En hyökkää eronneita vastaan sillä tiedän, että nykyisin on tilanteita,
joissa ei ole muuta raamatullista vaihtoehtoa kuin ero.
Tämä ei ole hyökkäys eronneita vastaan vaan
hyökkäys järjestelmää vastaan, joka aiheuttaa avioeroja.
Arvioidaan, että puolet - 50 % - Amerikan avioliitoista päätyy eroon, ja
ihmiset vain kohauttavat olkapäitä ja jatkavat kahvin hörppimistä.
Tilanne on saanut älyttömät mittasuhteet.
Ongelma numero yksi tässä maassa on se,
etteivät vanhemmat pidä huolta lapsistaan.
On kyllä ekonomisteja ja sosiaalilakien säätäjiä,
joilla on monen sortin ratkaisuja. Perusongelma on kuitenkin se,
etteivät vanhemmat ole vanhempia lapsilleen.
Suurimpia laiminlyöjiä ovat etunenässä miehet.
Valitettavasti naisten vapautusliike on kostautunut.
Naiset vapautuivat velvollisuuksistaan kunnioittaa aviomiehiään ja
olla heille kuuliainen, mutta miehet puolestaan
vapautuivat velvollisuudesta olla vain yhden naisen kanssa.
He menevät naimisiin ja mies kyllästyy vaimoonsa ja ottaa hatkat.
Hänellä ei ole enää velvoitteita. Nainen jää taistelemaan
parin lapsen kanssa ja kasvattamaan heitä yksin.
Kuka jäi tappiolle? Nainen.
Katastrofaalista! Olen sydämestäni huolestunut yksinhuoltajaäideistä.
Eikä kirkkokaan tee sitä, mitä sen pitäisi tehdä yksinhuoltajille.
Jaakobin kirjeen 1:27 mukaan puhdasta ja tahratonta palvelusta
on huolehtia orvoista ja leskistä. Kirkko ei tee näin.
Katsokaamme tarkemmin avioero- ongelman syitä. Jumala sanoo:
"Minä vihaan eroa ja haluan Jumalaa rakastavan jälkeläisen".
Nuorisorikollisuuteen on vain yksi ratkaisu.
Voimme perustaa komissioita, tutkia taustoja, nimittää hallituksen
työryhmiä - mutta on vain yksi ratkaisu: vanhemmat.
Ketkään muut eivät voi tehdä jälkeläisistään Jumalan mieleisiä
kuin vanhemmat. Jos hylkäämme tämän,
annamme lapsemme Tuhoojan haltuun.
On mielenkiintoista nähdä, että 1 Mos 1, 2 ja 3 ja Malakia,
Vanhan liiton viimeinen kirja, joka on kirjoitettu
paljon myöhemmin kuin muut VT:n kirjat, julistavat samaa Sanaa.
Jumala ei ole muuttanut mieltään. "Etsin Minua rakastavaa jälkeläistä,
yhden miehen ja yhden naisen liittoa."
VT:n kaksi viimeistä jaetta, VT:n loppu, uhkaavat kirouksella.
Olen iloinen, että meillä on UT. Selitän myöhemmin miksi.
Malakiassa Jumala puhuu ja Hän sanoo: Mal 23-24,
"Kuulkaa! Ennen kuin tulee Herran päivä, suuri ja pelottava,
Minä lähetän teille profeetta Elian. Hän kääntää isien sydämet
lasten puoleen ja lasten sydämet isien puoleen.
Silloin en lyö maailmaa kirouksella, kun tulen."
Hepreaksi jakeiden sanat voivat olla monessa eri järjestyksessä, mutta
hepreaksi VT:n viimeinen sana on "kirous".
Se tarkoittaa jotain sellaista, mikä johtaa totaaliseen perikatoon.
"Kirous" on siis VT:n viimeinen sana ja siksi olen iloinen, että on UT.
En haluaisi Jumalan viimeisen sanan olevan "kirous".
Mutta Hän sanoo, että elleivät isien ja lasten sydämet käänny
toistensa puoleen, kirous kohtaa maata.
Luen tekstin uudelleen.
"Kuulkaa! Ennen kuin tulee Herran päivä, suuri ja pelottava,
Minä lähetän teille profeetta Elian. Hän kääntää isien sydämet
lasten puoleen ja lasten sydämet isien puoleen.
Silloin en tuomitse maata kiroukseen, kun tulen."
Huomatkaa keiden sydämen pitää kääntyä ensin!
Ei lasten vaan isien.
Isiä Jumala pitää ensisijassa tilivelvollisina.
Voimme syytää syyt vaikka minkä sukupolven niskoille.
Voimme tuoda esiin kaikki heidän virheensä ja ongelmansa,
mutta syy ei ole heidän.
Vika on meidän sukupolvessamme. Me olemme pettäneet lapsemme.
Me olemme johtaneet heidät harhaan.
Me olemme epäonnistuneet kertomaan heille totuuden,
pitämään heidät kurissa ja Herran nuhteessa.
Jumala aikoo tuomita meidät lastemme kautta.
He voivat ottaa vallan ja tehdä elämästämme hyvin epämiellyttävän
ellemme tee jotain asian eteen.
Mielestäni kotikasvatukseen kuuluu kaksi perusvaatimusta:
Numero yksi on rakkaus ja numero kaksi on kuri.
Kumpikaan ei toimi yksistään. Kuri ilman rakkautta kasvattaa kapinallisia
ja rakkaus ilman kuria kasvattaa vastuuttomia ihmisiä.
Ruth ja minä olemme 12 adoptoidun vanhemmat.
Emme ehkä näytä siltä, mutta niin kuitenkin on.
Nykyisellään perheessämme on 150 jäsentä.
Minulla on siis kokemusta enemmän kuin mittalusikallinen.
Menemättä kenenkään henkilökohtaisuuksiin
olen huomannut, että niiden lasten elämä, joita
vanhemmat ovat hemmotelleet liikaa, on ollut vaikea.
Tehdäksenne lapsenne onnellisiksi ei kannata "lelliä" heitä.
Ei pidä antaa kaikkea mitä he pyytävät
eikä tehdä kaikkea mitä he haluavat eikä suostua joka pyyntöön.
Jos lasta opetetaan näin, niin myöhemmin he odottavat, että
elämäkin kohtelee heitä samoin. Entä jos näin ei käykään?
Kuka tietää mitä lapsenne joutuu kokemaan, sillä
elämä on rankkaa eikä tunnu tulevan yhtään helpommaksi.
Kasvattaaksemme menestyviä lapsia
meidän on annettava heille sekä rakkautta että kuria.
Valitettavasti tämä kombinaatio on harvinaista.
Ongelmamme on laiminlyövät miehet mikä näkyy siinä,
etteivät vanhemmat pidä huolta lapsistaan.
Siitä alkaa liuku, joka johtaa lopulta lumivyöryyn.
Vaikka meillä olisi tietokoneita miten paljon tahansa,
vaikka ajaisimme miten hienoilla autoilla hyvänsä tai
investoimmepa omaisuutta miten runsaasti tahansa,
kaikki tämä lopulta räjähtää naamallemme.
Näin käy ellemme hoida hengellisiä perusasioita, isiä ja lapsia.
Voimme laistaa asian, mutta siitä joutuu tilille.
Saatamme pitää Jumalan lakeja halpana ja jättää ne huomiotta
ja tulla silti hyvin toimeen.
Loppupelissä Jumala kuitenkin tarttuu meitä niskasta.
Ajoilta jolloin vielä osasin latinaa muistuu mieleen sanonta
"pede poena claudo", ontuvajalkainen oikeus tai rangaistus.
Sanonta tarkoittaa sitä, että oikeus tai rangaistus tulee
hitaasti ontuen, mutta lopulta se tavoittaa ihmisen.
Niin se menee.
Siirryn teemastani "mitä on olla mies"
teemaan "mitä merkitsee olla Jumalan mies".
Ei voi olla Jumalan mies ellei tiedä mitä merkitsee olla mies.
Se täytyy tietää ensin.
Otan ensin esiin lyhyesti kaksi
seurakunnan johtajalta vaadittavaa ominaisuutta.
Kummassakin tapauksessa johtajan edellytetään kaitsevan seurakuntaa.
1 Tim 3:2-4:
"Seurakunnan kaitsijan tulee olla moitteeton, yhden vaimon mies,
raitis, harkitseva, rauhallinen, vieraanvarainen ja taitava opettamaan,
ei juomiseen taipuvainen, ei väkivaltainen eikä rahanahne,
vaan lempeä ja sopuisa.
Hänen on pidettävä hyvää huolta perheestään,
kasvatettava lapsensa tottelevaisiksi ja saavutettava kaikkien kunnioitus."
Tärkein seurakunnan kaitsijan ominaisuus on pitää
hyvää huolta perheestään. Ellei tämä ehto täyty,
mies ei ole kelpoinen seurakunnan kaitsijaksi.
Samassa epistolassa 5:17, Paavali puhuu lisää kaitsijoista:
"Vanhimmat, jotka johtavat hyvin seurakuntaa, ansaitsevat sekä
kunnioituksen että taloudellisen tuen,
varsinkin ne, jotka tekevät työtä sananjulistajina ja opettajina."
Jumalan miehen täytyy siis kyetä kaitsemaan,
olla kelvollinen kaitsemaan ja halukas kaitsemaan.
Meidän nykykulttuurissamme nämä seikat eivät ole suosion tae.
Jos haluat olla suosittu, kaihda kaitsemista.
Jos haluat olla Jumalalle mieliksi, on hyvä olla seurakunnan kaitsija.
On usein päätettävä halutako ihmisten vai Jumalan suosiota.
Niistä, joita motivoi halu päästä ihmisten suosioon,
ei koskaan tule vahvoja ja vakaita kristittyjä.
Jos haluat tilata Derek Princen opetuksia, -
ota yhteyttä ja pyydä tuoteluetteloamme.
Yhteystietomme näkyvät ruudussa.
Suomennos: Kai Mäkelä