o
Derek Prince
Jumala pitää seurakuntaa tilivelvollisena 1/2
Kerron teille illan teemani,
jonka uskon Jumalan antaneen minulle näihin kokouksiin.
Puhun tästä aiheesta auttaakseni osin teitä ja osin itseäni.
Aihe pyörii mielessäni koko ajan.
Aiheeni on, että missä tahansa maassa kirkko toimii,
Jumala pitää seurakuntaa tilivelvollisena kansakunnan tilasta.
Tämä on kauaskantoinen ajatus ja tuen sitä muutamin Raamatun sanoin.
Tavoitteenamme on tavoittaa Amerikka.
Jos minun pitäisi tavoittaa Amerikka heti tänään,
tämä ei olisi oikea paikka, koska ehkä te kaikki olette hartaita uskovia.
Uskon, että tavoittaaksemme Amerikan,
meidän on tavoitettava kirkko,
sillä Jumala tavoittaa kansankunnan seurakunnan kautta.
Jumala myös tuomitsee seurakunnan
sen mukaan miten se on tavoittanut kansan,
jonka tilasta Jumala pitää seurakuntaa tilivelvollisena.
Herätystäkin on ollut. Olen kyllästynyt koko sanaan.
Miten lie teidän laitanne,
mutta kuulen sanan usein ja vieläpä väärin käytettynä.
1904 Walesissa Britanniassa oli todellista herätystä.
Se ravisteli koko kansakuntaa ja se vaikutti jokaiseen kaikkialla.
Wales on hiilikaivosaluetta ja kaivosmiehet ovat
erityisen pahoja suustaan. Kun herätys iski kaivosmiehiin,
se sekoitti hiilikaivosten toimintaa, koska hiilivaunuja vetäneet
ponit tottelivat vain kirosanoin höystettyjä komentoja.
Kun kaivosmiehet eivät enää kiroilleet, ponit eivät liikkuneet.
Tämä on esimerkki todellisen ja aidon herätyksen vaikutuksista.
Me tarvitsemme herätystä. Se on ainoa vaihtoehto.
Ainoa toivomme on, että Jumala koskettaa
miljoonia ihmisiä voimallaan.
V. 1948 herätystä oli Hebridien saarilla Skotlannin pohjoispuolella.
Tapasin myöhemmin miehen, jota Jumala tuolloin käytti.
Saaria asutti maalaisväestö ja siellä oli myös pieni kaupunki
lähellä kauppalaivojen reittiä.
Kun herätys oli huipussaan,
Jumalan voima kosketti ohittavien laivojen miehistöjä niin,
että miehet polvistuivat pyytämään Jumalalta armoa.
Kun Charles Finney piti herätyskokouksia
muutamissa Amerikan kaupungeissa, Jumalan voima oli niin mahtava,
että se sai ihmiset tulemaan kaupunkiin
vaikka eivät tienneet mitä varten.
He lankesivat polvilleen jalkakäytäville pyytämään Jumalalta armoa.
Sellainen on herätys! Siinä ei pelastu vain muutama ihminen.
Kuten Finney itse totesi, sana herätys tarkoittaa
"tuoda takaisin elämään". Evankeliointi ei ole herätystä.
Kiitos Jumalalle evankelistoista!
Kirkko ei tarvitse evankeliointia vaan herätystä,
koska kirkko on kuollut ja se pitää saada uudelleen elämään.
Toiminta alkaa seurakunnista.
Puhun, niin kuin parhaiten taidan, seurakunnan vastuusta ja
siitä mitä Jumalan on tehtävä seurakunnissa, jotta
saataisiin aikaan muutos ja oikeaa herätystä.
Tähän liittyy tiettyjä periaatteita.
Valotan niitä parilla jakeella, Efe 1:22-23.
Paavali puhuu Jeesuksesta:
"Jumala on alistanut kaiken Hänen valtaansa ja
asettanut Hänet kaiken yläpuolelle seurakuntansa pääksi.
Seurakunta on Kristuksen ruumis ..."
Noissa jakeissa on kaksi sanaa, jotka kuvaavat Jumalan kansaa:
seurakunta ja Kristuksen ruumis.
Kyse ei sinänsä ole arvonylennyksestä.
Olen tehnyt kasettisarjan aiheesta
"Seitsemän kuvaa Jumalan kansasta",
tämän epistolan pohjalta.
1: seurakunta, 2: ruumis, 3: Jumalan mestarillinen luomistyö,
4: temppeli, 5: perhe, 6: morsian ja 7: armeija.
Tämä antaa häivähdyksen siitä, miten monipuolinen seurakunnan tulee olla.
Puhun nyt vain kahdesta kuvasta: ruumis ja seurakunta.
Seurakunta on Kristuksen ruumis, jota selitän tuonnempana.
Kristus on pää, seurakunta on ruumis.
Meille kaikille on selvää, että pää ei yksin kykene mihinkään
jos ruumis ei suostu yhteistyöhön.
Jos haluan astua ovesta ulos,
pääni tekee päätöksen, mutta jalkani täytyy viedä minua.
Jos haluan ottaa Raamatun,
pääni tekee päätöksen, mutta käteni täytyy tarttua siihen.
Samalla tavoin Kristus toimii seurakunnassa.
Hänellä on suunnitelmia, mutta ei niistä tule mitään
ellei ruumis suostu yhteistyöhön.
Ehkä sanot: "Unohtakoon ruumiin ja tehköön tahtomansa". Ei Hän tee niin.
Olen vuosien kokemuksesta oppinut, että
kun Jumala pyytää meitä tekemään jotain, Hän ei tee sitä.
Saatat sanoa: Jeesus käski meitä menemään kaikkialle maailmaan
ja tekemään kaikki kansat Hänen opetuslapsikseen 2000 vuotta sitten,
mutta silti on vielä kansoja, joita ei ole tavoitettu.
Herra voisi sanoa: "En jaksa enää odottaa että ihmiset tekisivät sen.
Astun maan päälle ja teen sen itse." Hän ei sitä tee.
Tehtävä on niin kauan auki kunnes seurakunta tekee sen.
Seuraavaksi puhun seurakunnasta,
mikä on edellistä monimuotoisempi asia.
Seurakunta on onneton sana. Sääli että sitä alettiin käyttää.
Historiallisesti se pohjautuu kreikan "kyriakon"-sanaan,
joka merkitsee "se mikä on Herran". Kyrios on Herra.
Niinpä seurakunta on Herran. Englanninkielessä k:n paikalla on ch.
Näin on saatu sana church, kirkko tai seurakunta.
Sana siis tarkoittaa "sitä mikä on Herran".
Mutta se hämärtää täysin kreikan sanan
"ekklesia" todellisen merkityksen.
Tästä tulee englantiin muun muassa "ecclesiastical", kirkollinen.
Sanalla "ekklesia" oli erityinen merkitys
siihen aikaan, kun UT kirjoitettiin.
Se merkitsi kaupungin tai maan hallitusta.
Kreikka käsitti tuolloin neljä kaupunkia,
kuten Ateena ja Korintti. Kukin kaupunki oli erilainen,
mutta niiden hallitusta kutsuttiin sanalla "ekklesia".
"Ekklesia" tulee kreikan verbistä, joka merkitsee "kutsua erilleen".
Seurakunta on siis ihmisryhmä, joka on kutsuttu erilleen maailmasta.
Ateenassakin kaupungin hallitus oli ekklesia.
Puhumme paljon Kreikan demokratiasta,
mutta nykyisille feministeille se ei sopisi pätkääkään,
koska ekklesia koostui vain Ateenan miehistä.
Ei naisia, ei orjia, ei muukalaisia.
Näin oli tietääkseni laita kaikkien Kreikan kaupunkien hallituksissa.
Seurakunta, ekklesia, on siis ihmisryhmä, joka on
kutsuttu erilleen maailmasta hallitsemaan.
Seurakunta-sanan ongelma on se, ettei se ollenkaan viittaa siihen,
että se on Jumalan hallintoelin maan päällä.
Paras englannin sana kuvaamaan seurakuntaa olisi "assembly",
kokous, mutta ei sekään oikein kelpaa.
Tutkin kerran tuntitolkulla Amerikan historiaa,
huonolla menestyksellä, mutta eikö ole niin, että yhteen aikaan
Virginian osavaltiota hallitsi vapaiden miesten kokous.
Assembly on siis hallintoelin.
Mikä sitten on seurakunta, ekklesia?
Se on Kristuksen hallintoelin maan päällä.
Meidän vastuulla on hoitaa Hänen hallintoaan.
Tämä on ihan outoa suurimmalle osalle kirkkokansaa.
Siispä me olemme tilivelvollisia Kristukselle
siitä miten hoidamme Hänen hallintoaan.
Kun peilaamme maailmaa, vaikka nykyistä Amerikkaa,
niin sanomme: "Se on yhtä sotkua. Ovatpa ihmiset mahdottomia!"
Jeesus katsoo seurakuntaansa ja sanoo: "Mitä te oikein teette?
Pidän teitä tilivelvollisina monessa suhteessa.
Ette kuitenkaan ole vastuussa kaikesta siitä, jollaiseksi maailma on muuttunut."
Tilanne on siis tämä ja siksi on hyvä puhua teille tästä.
Jos haluamme muuttaa kansakuntaa
meidän on alettava muuttamalla seurakuntaa.
Walesin herätyksessä, josta mainitsin,
mies, jota Jumala käytti, oli Evan Roberts.
Hän ei ollut suuri saarnaaja, mutta hänen iskulauseensa kuului:
"Muuttuva seurakunta saa maailmankin muuttumaan".
Jos seurakunta hoitaa tehtävänsä se vaikuttaa maailmaankin.
Jos seurakunta ei hoida Jumalan sille antamaa tehtävää,
maailmakaan ei muutu.
Niinpä Amerikankin kohtalo on suurelta osin seurakunnan käsissä,
sinun ja minun ja muiden meidän kaltaisten ihmisten käsissä.
Ymmärrämmekö mikä vastuu meillä on? Vastuu on ankara.
Ateenan perusti Cecrops, joka oli kuin aikansa Georg Washington,
ja hän sääti kaupungin lait.
Kun lait oli säädetty, niitä ei voinut muuttaa.
Kuitenkin "ekklesialla", kaupungin hallintoelimellä
oli valta antaa määräyksiä. Hei eivät voineet muuttaa lakeja,
mutta saivat antaa määräyksiä. Näin on seurakunnassakin.
Kristus on säätänyt lait, mutta me voimme antaa määräyksiä.
Me emme saa rikkoa lakeja,
mutta voimme lakien puitteissa antaa määräyksiä.
Vanha Jobin käännös kuuluu: "Jos mitä säädät, niin se sinulle onnistuu".
Uskon todella, että tulee aika, jolloin voimme antaa määräyksiä,
joissa toteutuu Herran auktoriteetti, ei meidän valtamme.
Auktoriteetti on Jeesuksella,
joka on kaiken pää seurakunnassa, joka on Hänen ruumiinsa.
Jeesus täyttää Vapahtajan tehtävänsä seurakunnan kautta.
Viivyttelimmepä miten pitkään tahansa,
olemme vitkastelleet jo 2000 vuotta emmekä ole julistaneet
evankeliumia kaikille kansoille, Jeesus ei astu alas taivaasta
saattamaan lähetyskäskyään päätökseen.
Eikä Hän tule takaisin, ennen kuin me olemme tehneet tehtävämme.
Julistuksemme avainsanat ovat Mat 24:14:
"Tämä valtakunnan evankeliumi julistetaan kaikkialle maailmaan,
kaikille kansoille todistukseksi, ja sitten tulee loppu."
Milloin tulee loppu? Se tulee sitten, kun valtakunnan evankeliumi on
julistettu kaikkialle maailmaan kaikille kansoille.
Tarkoitan oikeata evankeliumia, en ihmisten korvike-evankeliumia.
Kenen tehtävä on julistaa evankeliumi maailman kaikille kansoille?
Myönnätkö, että "minä olen yhdessä vastuussa
muun Kristuksen ruumiin kanssa".
Eikä Jeesus astu alas taivaasta tekemään sitä puolestamme.
Hän odottaa kärsivällisesti, mutta toisaalta kärsimättömästi.
Miten moni muu asia onkaan mennyt evankeliumin julistuksen edelle!
En sano kehuakseni, mutta menin Ruthin kanssa naimisiin 1978.
Tämä on toinen avioliittoni.
Jotkut teistä tunsivat ensimmäisen vaimoni Lydian.
Hän oli oikea tanskalainen.
Vain tanskalaiset tietävät millainen on oikea tanskalainen.
Mukava, että siellä istuu pari oikeata tanskalaista.
Olen saarnannut Tanskassa tanskaksi. Voitteko uskoa sen?
En pystyisi siihen enää.
Mitä olinkaan sanomassa?
Avioliitostanne Ruuthin kanssa.
Menimme naimisiin 1978.
Olemme olleet naimisissa 20 vuotta.
V. 1979 tunsin Herran sanovan minulle: "Käynnistä radio-ohjelma."
En ollut koskaan ajatellut olevani radiosaarnaaja.
Meillä ei ollut ylimääräistä rahaa, mutta olimme pelokkaan kuuliaisia
ja aloitimme radio-ohjelman "Tänään äänessä Derek Prince".
Sitä radioitiin kahdeksaan maahan, budjetti oli 8000 dollaria kuussa
emmekä tienneet, mistä se raha oikein tuli.
Olimme kuuliaisia ja meillä oli näky.
Nykyisin ohjelmaa radioidaan 14 kielellä ja
se on kuultavissa kaikissa maanosissa.
Ohjelma on kiinaksi, venäjäksi, arabiaksi ja espanjaksi
nämä pääkielet mainitakseni.
Niin se meni: me aloitimme ja Jumala piti huolen.
Ellemme olisi aloittaneet, ei Jumalakaan olisi siitä huolehtinut.
Jeesuksen ruumiin jäseninä olemme siis tilivelvollisia Jeesukselle,
siitä mitä Hän on käskenyt meidän tehdä.
Hänen hallintoelimenään olemme tilivelvollisia Hänelle siitä
miten julistamme Hänen auktoriteettiaan.
Amerikasta puuttuu yksi tärkeä asia nykyisin: auktoriteetti.
Siitä voi paljolti syyttää seurakuntia, koska ne eivät ole pitäneet esillä
Kristuksen auktoriteettia siksi, että
seurakunnat eivät toimi Kristuksen auktoriteetin alla.
On yksi seurakunnan pää. Hänen nimensä on Jeesus.
Mikä tahansa yhteisö, joka ei ole Hänen valtansa alla,
ei ole seurakunta.
Annan käytännön esimerkin siitä, mitä tapahtuu,
kun seurakunta epäonnistuu. 2 Tes 2:3:
2. Tes 2:3
"Älkää antako kenenkään millään tavoin johtaa itseänne harhaan.
Ennen tuota päivää näet tapahtuu uskosta luopuminen ja
ilmaantuu itse laittomuus ihmishahmossa, kadotuksen ihminen."
"Laittomuus ihmishahmossa" on antikristus.
Tessalonikan kristityt odottivat Herran tuloa minä hetkenä hyvänsä
ja Paavali sanoi: "Minun on oikaistava käsitystänne.
Herra ei tule ennen kuin on tapahtunut uskosta luopuminen."
Mielenkiintoinen sana.
Kreikan sana alkutekstissä merkitsee täsmälleen
uskosta luopumista, apostasia. Se esiintyy UT:ssa vain kahdesti:
tässä kohtaa ja Apt:ssa, jossa Jerusalemin seurakunnan
johtajat syyttävät Paavalia siitä,
että hän opetti Mooseksen lain uskosta luopumista.
Uskosta luopuminen merkitsee kääntymistä pois ilmoitetusta
hengellisestä totuudesta. Paavali sanoo:
"Ennen kuin antikristus, laittomuus ihmishahmossa, ilmaantuu,
on ensin tapahduttava uskosta luopuminen." Miksi?
Koska seurakunta estää paholaisen ilmaantumisen.
Saatana on täysin tietoinen siitä,
se tuntee Raamatun paremmin kuin useimmat meistä,
ettei se voi ilmestyä antikristuksena ennen kuin
seurakunta on raivattu pois tieltä.
On siis tapahduttava seurakunnan uskosta luopuminen,
koska seurakunnan estovaikutuksen on lakattava
ennen kuin antikristus ilmestyy.
Ymmärrättekö mitä se merkitsee?
Näette vastuun, johon se meidät velvoittaa.
Me olemme antikristuksen ilmestymisen "jarruna".
Saman luvun jakeet 6-7 (jakeiden profetiaa voi tulkita):
"Te tiedätte, mikä häntä (antikristusta) vielä pidättää?
Vääryyden salainen vaikutus on jo olemassa.
Sen, joka sitä on vielä pidättämässä,
on vain ensin poistuttava tieltä."
Tämän voi tulkita kahdella tavalla.
Tässä tarkoitetaan joko Pyhää Henkeä tai seurakuntaa,
todennäköisesti molempia.
Paholaisen lopullinen ilmestyminen tässä ajassa ei tapahdu
ennen kuin seurakunnan uskosta luopuminen avaa sille tien.
Palaan tähän myöhemmin lainaamalla muutamia Raamatun jakeita.
Uskosta luopuminen on käsittääkseni jo käsillä Amerikassa.
Kristinuskoa julistavissa kirkoissa uskosta luopuminen jo näkyy:
on Jumalan pilkkaa, Kristus kielletään
ja luopumista uskosta Jumalaan provosoidaan.
Lainaan myöhemmin tätä ilmiötä profetoivia Raamatun jakeita.
Ennen pitkää uskosta on luovuttu täysin.
Mutta ennen kuin näin käy, mikä on meidän vastuumme?
Meidän pitää estää pahan voimia.
Me muodostamme hallitsevien kokouksen.
Me olemme Kristuksen auktoriteetin toimeenpanijoita.
Ei tosin kaikessa vaan tietyillä alueilla.
Tiivistäen: se mitä Jumala tulee tekemään Amerikassa,
riippuu paljolti siitä, mitä seurakunnat tekevät.
Kuulitteko? Toistanko mitä sanoin?
Se mitä Jumala tulee tekemään Amerikassa,
riippuu paljolti siitä, mitä seurakunnat tekevät.
Otan tähän tutun jakeen, joka on kaikkien esirukoilijoitten ykkösjae.
2 Aik 7:14:
"Jos Minun kansani ... teen sen maan jälleen terveeksi."
Jätin pois sanat jakeen keskeltä, mutta tämä tarkoittaa sitä,
että ennen kuin Jumala tekee maamme jälleen terveeksi,
Hänen kansansa on tehtävä jotain.
Elleivät he tee jotain, ei Jumalakaan tee maata terveeksi.
Tästä lankeaa selvä vastuu sinulle ja minulle.
Vielä yksi asia ja sitten lopetan.
Emme ole vastanneet kysymykseen
ketkä muodostavat seurakunnan? Keitä siinä on?
Vastaukseni saattaa shokeerata teidät.
Lainaan neljää Raamatun kohtaa. Ensin Mat 28:19.
Matt 28:19
Jeesus puhuu opetuslapsilleen ylösnousemuksensa jälkeen:
"Menkää siis ja tehkää kaikki kansat Minun opetuslapsikseni:
kastakaa heitä Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen ja
opettakaa heitä noudattamaan kaikkea, mitä Minä olen
käskenyt teidän noudattaa. Ja katso, Minä olen teidän kanssanne
kaikki päivät maailman loppuun asti."
Jeesus sanoi: "tehkää kaikki kansat Minun opetuslapsikseni".
Ja Hän kehotti opettamaan heitä. Todisteena siitä, että he ovat
hyväksyneet opetuslapseuteen liittyvän vastuun, on se, että
heidät on kastettu Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen.
Kuulen rakkaiden kristittyjen puhuvan kansojen tekemisestä opetuslapsiksi.
Kenestäkään ei tule opetuslasta ennen kuin hänet on kastettu.
Kaste on merkkinä opetuslapseudesta.
Me voimme saarnata kansoille, mutta emme tee heistä
opetuslapsia ennen kuin he ovat käyneet kasteella.
Puhumme paljon kulttuurimme kristillistämisestä.
Suhtaudun tähän epäillen.
En usko, että kulttuurimme voi kristillistää.
Meidän tehtävämme on tehdä opetuslapsia,
ei kristillistää ihmisiä. Oletteko tästä yhtä mieltä?
Jeesus ei sanonut, että "menkää hankkimaan seurakuntaan jäseniä".
Monet kuitenkin ajattelevat näin:
"Meidän seurakunnassammehan on 8000 jäsentä",
mutta montako opetuslasta siinä on?
Jos haluat tilata Derek Princen opetuksia, -
ota yhteyttä ja pyydä tuoteluetteloamme.
Yhteystietomme näkyvät ruudussa.
Suomennos: Kai Mäkelä