En helighetsvision
Del 2
Så kom slutet av gudstjänsten. Jag hade aldrig sett röda psalmböcker -
än mindre upprepade verser. Allt var nytt för mig.
I slutet sa de: "Om du vill ha detta (jag förstod inte vad 'detta' var) -
räck då upp handen." Jag blev väldigt generad.
Ingen hade någonsin bett mig räcka upp handen i kyrkan.
Så jag satt i den kompakta tystnaden, utan bakgrundsmusik eller annat -
och när jag satt där talade två ohörbara röster till mig.
Den ena sa: "Räcker du upp handen inför alla verkar du väldigt löjlig."
Den andra rösten sa däremot: "Är detta något bra -
varför skulle du då inte ta emot det?" Jag var helt förlamad.
Tystnaden varade i minst två minuter. Sedan hände ett mirakel.
Jag såg min egen högra arm lyftas rakt upp i luften -
och jag visste att jag inte hade lyft den. Du tror det var spännande -
men jag var rädd och undrade vad jag gett mig in i.
Några nätter senare mötte jag Herren personligen i en armébarack -
men med känslan av Jesajas ord: -
"Ve mig" för jag är körd, förlorad och har gått under.
Detta var Herrens profet, men när han såg Herren i Hans helighet -
kände han sig så oren, ovärdig och föraktlig.
Det är en uppenbarelse om Herrens helighet.
Vi kan tänka på Job. Vi läser Job 1: -
Job 1:1: "I landet Us levde en man som hette Job.
Han var en from och rättsinnig man, som fruktade Gud -
och undvek det onda." Vi läser lite längre fram i vers 8.
Detta är Herrens omdöme om Job. Gud skryter om Job inför satan, -
vilket är anmärkningsvärt.
"Då sade Herren till Åklagaren: 'Har du lagt märke till min tjänare Job?
Ty på jorden finns ingen som är så from och rättsinnig, -
ingen som så fruktar Gud och undviker det onda."
Det var Guds vittnesbörd om Job.
Alla var överens om att Job var en väldigt rättfärdig man. Job tyckte så -
Gud sa det och även satan sa det.
Men när Job fick en personlig uppenbarelse av Herren -
som vi läser i Job 42:5-6 -
då Gud hade uppenbarat sig för Job i en stormvind och sagt många saker -
som vi inte ska gå in på, var Jobs reaktion att han sa till Herren: -
"Förut hade jag hört talas om dig, men nu har jag sett dig med egna ögon.
Därför tar jag tillbaka allt och ångrar mig i stoft och aska."
Denne unikt rättfärdige man kände sig precis som Jesaja -
under direkt inverkan av Herrens härlighet.
"Jag är oren, ovärdig och oduglig."
Det är vad helighet är.
Det är anmärkningsvärt hur Gud handlar med människor -
för Gud handlar inte med oss som vi förväntar oss.
Jag måste säga en sak om Gud: Han är inte rättvis -
med våra mått mätt. Eller hur?
Jag tror denna uppenbarelse var slutsyftet -
med allt Job genomgick tidigare i boken. Tänk på vad det kostade.
Han förlorade alla sina sju barn. Alla hans tjänare utom två eller tre dog.
Hans hus slogs sönder av stormvinden, eller hans barns hus.
Han lämnades kvar övergiven, sittande i askan och skrapade sig.
Varför tillät Gud att han gick igenom detta?
Jag tror det var absolut nödvändigt för att föra honom dit -
där Gud kunde uppenbara sin helighet.
Så Guds värderingar är helt skilda från våra.
Det kan ha en betydelse för vissa av er i era liv.
Meningslösa saker kan hända så du undrar: "Varför genomled jag detta?"
Svaret är: Gud vill uppenbara sin härlighet och du måste förberedas.
Jag tror aldrig oförberedda människor får uppenbarelse om Guds helighet.
Jag vill bara säga om Jobs sju söner och tre döttrar -
att i slutet av boken får Job tillbaka allting dubblerat.
Får, oxar, tjänare och allting. Men hans söner och döttrar dubbleras inte.
Han får bara samma antal tillbaka. Vet du varför? Det är väldigt viktigt.
Man kan säga: "Job steg upp och offrade för sina barn varje morgon, -
och ändå sopades de bort."
Men Gud gav honom inte dubbelt, för dem han redan hade fanns kvar -
och väntade på honom. Så tappa inte modet när Gud tar bort någon älskad.
Han eller hon finns där när du anländer.
Vår broder från Kenya kom till mig och hälsade från min dotter i Kenya.
Jag sa: "Jag har många döttrar i Kenya. Vilken av dem menar du?"
Då mindes jag. Modern till en av våra högskolestudenter dog.
Jag och min första fru for till begravningen. Jag är inte bra på det.
Det var den mest sorgliga fattigdomsscen.
Kvinnan begravdes i en sorts enkel trälåda.
Hon var klädd i ett vitt nattlinne som var väldigt fläckigt.
Hålet var grävt precis framför huset bara några meter bort.
Det jag såg ingav en sådan känsla av armod.
Kvinnan lämnade inte bara efter sig en dotter som studerade -
utan också två små flickor som var ungefär fyra och två år gamla.
Jag sa till Lydia: "Vem ska ta hand om dem?"
Så vi tog hand om dem och så länge vi bodde i Kenya bodde de i vårt hem -
som våra barn. Den äldre kallades Susanna, men hette Susan.
Jag hade glömt alltihop, men Ruth kan vittna om -
att jag en dag helt oväntat fick brev från Susan.
Från Kenya. Hon arbetade som lärare och var gift med en god kristen man -
som nu leder ett rådgivningsarbete för gifta par.
Hon skrev: "Du är den första person som någonsin tog upp mig i famnen.
Det var första gången jag sov i en säng eller hade lakan."
Jag är så glad. Jag hade glömt alltihop, men det kom tillbaka till mig.
Bara minns att dina goda gärningar följer dig. Du lämnar dem inte bakom.
De lagras för var och en av oss.
Så vi går igenom temat helighet. Låt oss läsa i Nya Testamentet.
Upp 4:2.
"Genast var jag i Anden.
Och se, en tron stod i himlen, och någon satt på tronen."
Jag tror inte Johannes kunde se rakt på personen på tronen.
Allt han kunde se var tronen, men när hans ögon anpassat sig -
kunde han se Honom som satt på den.
"Och han som satt där liknade en ädelsten, som jaspis och karneol, -
och runt omkring tronen fanns en regnbåge som liknade smaragd."
Grönt är vilsamt och regnbågen är ett tecken på Guds förbunds nåd -
så det var som att säga: "Platsen inger respekt, men var inte rädd."
"Runt...tronen stod tjugofyra troner, och på tronerna satt tjugofyra äldste -
klädda i vita kläder och med kronor av guld på huvudet."
Kronor syftar på lagerkransar, inte kungakronor.
Det är väldigt intressant för mig. Jag ska inte föreläsa om församlingsstyre -
men den mänskliga regeringsform som Gud godkänner är äldsteskap.
Det började i 1 Mosebok och återuppstår i Uppenbarelseboken.
Jag minns att jag för cirka tjugo år sedan började bli -
väldigt upprymd över äldste. Jag reste runt och predikade om äldste.
Människor sa: "Vad är äldste? Varför behöver vi ha äldste?"
Församlingen har ändrats mycket för i dag är man så medveten om äldste.
Men det är det gudomliga regeringsskicket. Dessa människor -
som uppenbarligen varit segrande i sitt jordiska lopp -
satt på troner. Det stod säten i gamla översättningen, men betyder "troner".
I Guds närvaro. Det var deras belöning.
Jag tänkte förr att "sitta i himlen och sjunga psalmer" -
inte var precis upphetsande. Men jag tänkte att allt dessa män gjorde -
var att sitta på troner i Guds närvaro.
Jag kan ännu inte helt acceptera det, men jag har förstått -
att den personliga uppenbarelse av Gud är det högsta Han har att erbjuda.
Det finns inget bortom att alltid vara i Guds närvaro.
Här är dessa 24 segrare -
med guldkransar på sina huvuden i Guds närvaro.
Varje gång Guds helighet uppenbaras faller de ned de på sina ansikten.
Kära syskon, duger det åt en seraf borde det vara gott nog åt oss.
"Och från tronen kom blixtar och dån och åska, -
och framför tronen brann sju facklor" (notera elden igen) -
"som är Guds sju andar." Vi kan begrunda det, men inte nu.
"Framför tronen låg liksom ett hav av glas, som av kristall.
Mitt för tronen och runt omkring den stod fyra varelser -
som hade fullt med ögon framtill och baktill." Jag tror detta är serafimerna.
Det är bara min åsikt. "Den första varelsen liknade ett lejon, -
den andra en ung tjur, den tredje hade ett ansikte som en människa -
och den fjärde liknade en flygande örn. Var och en av de fyra varelserna -
hade sex vingar och fullt med ögon runt om och på insidan.
Dag och natt säger de utan uppehåll: 'Helig, helig, helig -
är Herren Gud Allsmäktig, han som var och som är och som kommer.'"
Vilket privilegium att vara i Guds närvaro.
Även för en sekund i vårt svaga, bräckliga tillstånd -
finns inget högre privilegium. Detta är helighet.
Jag har predikat i gott och väl över fyrtio nationer -
i mer än femtio år för människor från många samfund -
och av olika etnisk härkomst, men jag tror aldrig jag har hittat -
människor som gör det Hebr 12:14 säger.
Hebreerbrevet 12:14.
"Sök frid med alla och helgelse, -
för utan helgelse kommer ingen att se Herren."
Detta klargör att man inte kan ha helighet utan rätta relationer.
Är vi vårdslösa med våra personliga relationer kvalificerar vi oss inte -
för uppenbarelsen av Guds helighet.
Frid med alla, så långt det beror på oss. Vissa kan man inte ha frid med.
Sedan står det: "utan helgelse kommer ingen att se Herren."
Jag har just skrivit en bok som heter "De ska driva ut demoner." (på eng)
I slutet av boken, som är ganska lång, frågar jag: -
"Vad händer efter befrielsen?" För befrielsen är väsentligen negativ.
Vi kan inte avsluta med det negativa.
Jag citerar profeten Obadja. Har någon hört en predikan från Obadja?
Det är bara ett kapitel och de flesta ignorerar honom.
Ob 1:17 säger att på Sions berg ska finnas befrielse -
och helighet "och Jakobs hus ska åter råda över sina besittningar."
Vad mig beträffar är befrielse inte ett självändamål.
Men det är ett grundläggande tillstånd som leder till helighet.
Utan befrielse kan många inte bli heliga.
För alla demoner är orena.
Följaktligen måste man om man verkligen vill ha helighet -
vid behov få befrielse.
Sedan står det: "Jakobs hus ska åter råda över sina besittningar."
Det är målet, att föra Guds folk tillbaka till deras besittningar.
Vi som inte är judiska (några av oss) kan se att -
Israels nation har varit utanför sin gudagivna besittning i ca. 1 900 år.
Det spännande i år är att de firar det faktum -
att de börjat inneha sina besittningar, men de har lång väg kvar -
innan de innehar hela sin besittning. Jag tror samma sak om församlingen.
Vi har varit utan vår gudagivna arvedel väldigt, väldigt länge.
Jag tror att ett av Guds syften med ändens tid -
är att föra oss tillbaka till vår arvedel.
Det kommer inte utan befrielse, om du behöver det och utan helighet.
För utan helighet kan ingen se Gud.
Detta är min förståelse av var vi befinner oss.
1 Krön 16:29 säger: "...tillbed Herren i helig skrud."
Som jag förstår det är helighet andlig skönhet.
De flesta av de kära systrar jag känner är i någon mån-
angelägna om sitt fysiska utseende. Min fru är det, vilket gläder mig.
Men hur många män och kvinnor är måna om sitt andliga utseende?
Hur många är verkligen angelägna om andlig skönhet som är helighet?
Cort Randal höll en passionerad presentation om att komma tillbaka.
Jag säger "amen" men det betyder att komma tillbaka till våra egendomar.
Att bli det folk vi är ämnade att vara.
Jag skrev i boken att om apostlarna kom tillbaka till jorden i dag -
måste de leta länge, länge innan de hittar en kyrka som känns igen -
som den församling de lämnade bakom sig. Vi har lång väg att gå -
men det är spännande. Jag har en vision. Jag kan se helighet.
Jag har inte uppnått den, men den finns -
och jag blir inte tillfredsställd med mindre.
Gud har skapat en djup inre otillfredsställelse i mig -
med sakernas tillstånd som de är.
Jag är inte kritisk, bara realistisk.
Församlingen är inte vad den borde vara. Kan du säga amen till det?
- Amen. - Det är uppenbart. Frågan är om vi vill att församlingen förändras?
Eller är vi nöjda med saker som de är? Jag är inte tillfreds.
Jag vet inte hur långt jag kommer innan Herren hämtar mig -
men jag siktar i den riktningen. Gör du det?
Låt mig avsluta med ett avsnitt i Psalm 95:1-7.
Sedan ligger bollen hos lovsångsledaren. Var redo.
Jag har ingen aning om vad vi ska göra, men låt oss göra något.
Jag ska läsa Psalm 95:1-7.
Den utvecklas ett steg i taget, utifrån lovprisning, proklamation och sång -
in i Herrens närvaro.
Psalm 100:4 säger: "Gå in i hans portar med tacksägelse, -
i hans gårdar med lovsång."
Enda vägen in i Herrens gårdar är tacksägelse och lovprisning.
Tackar man inte kommer man inte genom porten.
Lovprisar man inte kommer man inte in i gårdarna. Men de är inte målet.
Målet är Herrens närvaro. Så låt oss följa denna ordning.
"Kom, låt oss ropa till Herren, jubla till vår frälsnings klippa!"
Vet du vad ropa betyder? Det betyder att ropa.
Är det skriftenligt att ropa? Det är det definitivt.
Människor som går på vad de nu spelar därborta, är det baseball?
De ropar verkligen.
En fotbollspublik i England ropar, tro mig.
De har något att ropa för, men det är väldigt tillfälligt.
Vi har något ärorikt och permanent och Gud säger "ropa jublande".
Är du redo att göra det: Ställ dig då upp!
Nu ska vi ropa.
Vi ska inte tala högt utan ropa så det hörs på andra sidan gatan.
De behöver säkert höra det. Okej?
Vi ska ropa en enkel mening: "Jesus Kristus är Herre!"
Vi ropar det tre gånger. Gör det samtidigt som jag. Är du redo?
Prata inte bara. Ta ett djupt andetag!
Jesus Kristus är Herre!
AMEN. HALLELUJA!
Ära till Gud! Ära till Gud! Amen.
Nu får ni sätta er. Vi är inte riktigt färdiga med resten av psalmen.
Vi har bara gjort vers 1. "Kom, låt oss ropa till Herren, -
jubla till vår frälsnings klippa! Låt oss träda fram för hans ansikte -
med tacksägelse, jubla till honom med lovsång."
Detta är orsaken till att vi ropar: -
"...för Herren är en stor Gud, en stor kung över alla gudar.
Han har jordens djup i sin hand, och bergens toppar är hans.
Hans är havet som han har gjort, och det torra som hans händer format."
I allt vi gör erkänner vi denne strålande, helige Skapare.
Detta är portarna och gårdarna i framskridandet.
Sedan står det i vers 6: "Kom, låt oss falla ner och tillbe".
Notera att det är en kroppsställning.
"...böja knä (en annan kroppsställning) för Herren vår Skapare, -
för han är vår Gud". Vad du än tillber är din gud.
När du tillber något blir det din gud. Tillber du pengar blir pengar din gud.
Tillber du nöjen blir nöjen din gud.
Men sättet att erkänna den sanne Guden är att tillbe Honom.
Gud tolererar inte tillbedjan av någon annan än Honom själv.
Han ensam är värdig tillbedjan. Vers 6: "Kom, låt oss falla ner och tillbe, -
böja knä för Herren vår Skapare, för han är vår Gud -
och vi är folket i hans hjord, fåren i hans vård."
Här är ett mellanrum, men versen är inte slut. Det är anmärkningsvärt.
Den fortsätter: "I dag, om ni hör hans röst". Det är slutet på versen -
men inte slutet på meningen. Jag tror detta lyfter fram -
att när du kommit in genom tacksägelse och lovprisning -
och hyllat Honom med tillbedjan, då är det tid att höra Hans röst.
Min erfarenhet är att när jag varit i en anda av verklig tillbedjan -
talar då Gud vet jag verkligen att det är Gud. Ruth är min lovsångsledare.
När vi ber tillsammans leder hon och jag försöker följa med -
och ibland går vi in i verklig tillbedjan.
Då händer det ofta att Gud talar ett ord till oss.
När det kommer vet jag att det är Gud.
Andra gånger hör jag ett ord och hoppas att det är Gud -
men är osäker. Men när tillbedjans Ande råder -
då kan vi höra Hans röst!
Vill du beställa Derek Prince undervisning -
kontakta oss och begär en aktuell produktlista.
Våra kontaktuppgifter visas på skärmen.
Översättning: Åsa Eriksson Himlen TV7