Jesu Herravälde
Avsnitt 2 Del 2
Bygger vi nu på bilden från Apg 13 -
vill jag belysa vissa principer.
Jag vill betona vikten av det jag kallar "icke tidsbegränsad tillbedjan".
Med andra ord att vara i Guds närvaro -
tillbe Honom och inte sätta en sluttid.
Det betyder inget bönemöte som börjar 19.30 och slutar 21.30.
Efter det går alla hem oavsett var Gud är eller vad Han gjort.
Detta är att vänta i Guds närvaro i en attityd av tillbedjan -
där man fokuserar på Gud och inte bryr sig om distraktioner som mat.
Man tar sig in i Hans närvaro och stannar där tills man hör från Honom.
En gång var jag i en kyrka som hade en klocka på väggen -
mitt emot talarstolen som är en bra plats.
Predikanten sa: "Men denna klocka säger: 'Det är dags att söka Herren'".
Bibelstället det kommer från är: "Det är tid att söka HERREN, -
till dess han kommer och lär er rättfärdighet."
Tidsgränsen bestäms inte av klockan utan av Guds suveräna handlingar.
Jag vill läsa Psalm 95, som jag tror tilltalar våra lovsångsledare här.
För mig är detta en mönster- psalm för hur man hör från Gud -
hur man kommer in i Hans närvaro och hör från Honom.
Jag läser de första sju verserna. "Kom, låt oss höja glädjerop -
till HERREN, jubel till vår frälsnings klippa." Hur många tar det på allvar?
Ropa! De flesta har läst detta många gånger och aldrig tänkt på att ropa.
Vissa säger: "Ropar vi tror de vi är galna!"
Jag är hellre galen på det sättet än förnuftig på vissa andras sätt.
"Låt oss höja glädjerop ...till vår frälsnings klippa.
Låt oss träda fram inför hans ansikte med tacksägelse, -
höja jubel till honom med lovsång!"
Som jag förstår det är det tillträdet till Guds närvaro.
För Bibeln säger att vi går "in i hans portar med tacksägelse, -
i hans gårdar med lov."
Man kommer inte in i Guds närvaro utan tacksägelse och lovprisning.
Man kan stå på avstånd och ynkligt ropa på hjälp som de tio spetälska -
men man har inte tillgång till Gud förrän man tackar och prisar Honom.
Det är väldigt intressant med de tio spetälska i Luk som ropade på hjälp.
Jesus gensvarade. De gjorde som Han sa. Alla helades.
Bara en kom tillbaka och tackade Gud.
Han var den ende som blev frälst. Det syns inte i engelska översättningen.
Alla tio helades. Bara en blev frälst.
Bara en hade direkt tillträde till Jesus. Hur? Genom att tacka.
Så detta är sättet att närma sig Gud. Jag undervisade om detta -
för några år sedan och där fanns en väldigt gudfruktig, äldre broder.
Jag sa: "Jag tror inte vi har rätt att komma in i Guds närvaro utan lov -
och pris. Det är vägen Gud bestämt." Denne broder i åtminstone min ålder -
som varit kristen i 50 år kom till mig efteråt och sa: "För första gången -
inser jag att jag måste tacka och prisa Gud för att gå in i Hans närvaro."
Han är en underbar broder i Herren.
Nästkommande verser 3-4 förklarar varför vi ska tacka och lovprisa.
"Ty HERREN är en stor Gud, en stor konung över alla gudar.
Han har jordens djup i sin hand, och bergens höjder är hans.
Hans är havet, ty han har gjort det, och det torra har hans händer format."
Jag kommenterar det ibland så här: Vi tackar Gud för Hans godhet -
vi prisar Gud för Hans storhet, men tillber Honom för Hans helighet.
En annan psalm säger: "Stor är HERREN och högt prisad."
Lovprisning är vår respons på Guds storhet.
Så genom tacksägelse, lov- prisning och högljudd jublande sång -
har vi kommit in i Guds närvaro.
Nu förändras stämningen helt. Se på nästa vers.
"Kom, låt oss falla ner och tillbe". Det är inte tacksägelse eller lovprisning.
Varje ord i Bibeln som översätts med tillbedjan beskriver en kroppsställning.
Att böja huvudet eller överkroppen. Böja sig ner, knäböja som det står här.
Tillbedjan är i första hand en attityd, inte ett yttrande.
Lovprisning är ett yttrande, tillbedjan en attityd.
Lovprisning leder oss in i tillbedjan.
Ruth sa till mig för ett tag sedan: "Många sångledare i dag -
vet inte skillnaden mellan lovprisning och tillbedjan."
Vi kommer till den vackra plats där vi bara är i Guds närvaro -
och sångledaren påbörjar en liten, glad kör som få alla att börja dansa.
Det är inte lämpligt då. Då är det dags att vara intim med Gud.
Nu läser vi vers 6-7. "Kom, låt oss falla ner och tillbe, låt oss böja knä -
för HERREN, vår skapare. Ty han är vår Gud..."
Hur erkänner vi Honom som Gud? Vad tillkommer enbart Honom?
Tillbedjan, det stämmer. När vi tillber Honom förkunnar vi att Han är Gud.
Låt mig varna dig för att vad du än tillber blir din Gud.
Tillber du pengar blir det din Gud. Tillber du din mage blir den din Gud.
Paulus nämner människor som gjort magen till gud genom att dyrka den.
Vi fortsätter med vers 7: "Ty han är vår Gud -
och vi är folket i hans hjord, fåren som står under hans vård."
Det är konstigt i slutet av meningen för där börjar ett "nytt stycke".
Har du sett det? Det är ingen tillfällighet.
Sedan står det: "I dag, om ni hör hans röst".
När hör man Guds röst? När man har tillbett Honom.
Jag har lärt mig att angående profetior och uttydning av tungotal -
accepterar jag det aldrig automatiskt. Jag sträcker alltid ut mina andliga -
antenner och frågar: "Är detta verkligen ett smort 'nu-ord' från Gud?"
Men generellt talat, om det kommer under tillbedjan -
kan man vara ganska säker på att det är från Gud. Det är vår garanti.
Jag tackar Gud att min fru är en tillbedjare. Hon kan också sjunga lite.
Jag kan inte sjunga ens om det gällde livet. Jag måste förlita mig på andra.
Jag vet inte om ni som sjunger förstår att vi måste lita på att ni gör det.
Så svik oss inte!
Ruth och jag brukar vara i Guds närvaro varje morgon och kväll.
Vi är inte lagiska med det, men ofta, ofta hör vi från Gud.
Vi får ord av uppmuntran, korrigering och varningar.
90 % av gångerna kommer de när vi är i tillbedjan.
Generellt får vi dem inte när vi ger Gud en halvtimme.
Det är tillfällena med öppet slut Han rör sig i.
Det betyder inte att det tar mer än en halvtimme, bara att Gud inte tillåter -
oss att sätta en tidsgräns. Han är suverän.
Tänker du tillbringa hela dagen med Gud kanske Han hör av sig snabbt -
men säger du: "Gud, Du får 35 min" är det osäkert om Han talar.
Här är mönstret vi ser i Apg 13. De tillbad Herren, fastade -
och vände bort sinnena från många normala, nödvändiga materiella saker.
De satte uppenbarligen ingen tidsgräns. De hade inget program.
De visste inte vad som skulle hända härnäst och Gud kom in.
Apg 13 är ett av NT:s mest avgörande kapitel -
eftersom det på sätt och vis är början på missionsarbetet.
Och det föddes ur tillbedjan av Herren och fasta.
Men det är ett mönster vars kärna är att göra Jesus till huvudet.
Att låta Honom ta initiativet.
Nu vill jag fortsätta med Paulus andra missionsresa.
Här får vi några andra exempel på Jesu herravälde -
utövat genom den Helige Ande.
I Apg 16 gav sig Paulus iväg med Silas -
och de inkallade Timoteus ganska tidigt.
Låt mig peka ut en intressant sak. Håll ett finger i Apg 16, så läser vi -
1 Tess 1:1 ett ögonblick.
1 Tessalonikerbrevet 1:1.
Detta brev är från de tre personerna Paulus, Silvanus och Timoteus.
Silvanus är en annan form av namnet Silas.
Så dessa tre personer som vi ska läsa om skrev detta brev tillsammans -
till församlingen i Tessalonika. Sedan står det i 1 Tess 2:6: -
"Vi har inte heller strävat efter att bli ärade av människor... -
även om vi som Kristi apostlar kunde ha kommit med anspråk."
Vad var de? Apostlar. Vilka var apostlar? Paulus, Silas och Timoteus.
Varför var de apostlar? De hade blivit utsända på den Helige Andes initiativ -
för att utföra ett särskilt arbete.
Vi går tillbaka till Apg 16. Vi fortsätter i historien -
till vers 6. Apg 16:6.
Detta kapitel växlar mellan "dem" och "vi".
Lukas var författaren. När han var hos dem står det "vi" -
och när han inte var där står det "de". De var i det vi kallar "Mindre Asien".
Vers 6. "Sedan tog de vägen genom Frygien och Galatien, -
eftersom de av den helige Ande hindrades -
från att predika ordet i Asien."
Ett oerhört påstående. Samme Helige Ande som inspirerade Skriften -
genom vilken Jesus instruerade sina apostlar att gå ut i hela världen -
och predika evangelium för allt skapat, säger: "Gå inte till Asien."
Hur många av oss hade lyssnat på det? Ibland säger människor till mig: -
"Gud svarar inte." Jag säger: "Minns att 'nej' också är ett svar."
Ibland säger Han nej, men du tar inte det svaret.
Vers 7: "Och när de nådde Mysien försökte de bege sig till Bitynien, -
men det tillät inte Jesu Ande." Kan du se det framför dig?
De färdas i nordvästlig riktning genom Mindre Asien och försöker ta vänster -
in i provinsen Asien, men förbjuds, så de försöker åt höger in i Bitynien -
men förbjuds det med, så de hade inget annat val än att gå åt nordväst, -
till Troas. Tror inte också du att de måste ha blivit förbryllade?
Vi läser vad som hände i Troas, vers 9: -
"På natten såg Paulus en syn. En man från Makedonien stod där -
och bad honom: "Kom över till Makedonien och hjälp oss!""
Då började de förstå. "När han hade sett denna syn, försökte vi genast -
ta oss till Makedonien, eftersom vi förstod att Gud hade kallat oss att -
predika evangeliet för dem." Ursäkta mig.
Paulus var en riktig ledare. Vet du hur vi märker det?
Han fick visionen. Men det står inte "han förstod" utan "vi förstod".
Han förmedlade det till sitt team. Det är ledarskap.
Inte "jag fattar alla beslut och berättar vad ni ska göra".
Jag hör från Gud och vi beslutar tillsammans vad Gud vill att vi gör.
Vi går inte vidare, men i ljuset av de följande århundradena -
var detta en av de mest avgörande rörelserna i den tidiga församlingen.
För de hade varit i Mindre Asien, som idag i stora drag är Turkiet -
som under tretton århundraden har varit totalt muslimskt.
Med knappt ett spår av kristendom någonstans.
Men Gud pressade ut dem ur Mindre Asien in i vilken kontinent?
Europa, det stämmer. Detta var första gången evangelium kom till Europa.
Det fördes dit av hedningarnas apostel.
Tänker man tillbaka genom historien -
vilken kontinent bevarade den kristna tron genom hela medeltiden?
Europa. Från vilken kontinent utgick sedan de första missionärerna?
Från Europa, det är riktigt. Europa hade med andra ord -
en helt speciell plats i Guds framtidsplaner.
Det visste inte Paulus och Silas. Men den Helige Ande visste.
Om de bara litat på sin egen vishet och planering hade de gjort fel sak.
Som det nu var fick Gud in evangeliet i Europa i ett avgörande ögonblick -
och etablerade den kristna tron där.
En annan sak som imponerar på mig är att när de kom till Filippi -
blev satan riktigt arg.
Paulus bad som du vet för slavflickan med spådomsanden.
Hon befriades och hennes herre förlorade inkomsten från spådomarna.
Hela staden kom i uppror. Paulus och Silas arresterades, misshandlades -
och kastades i fängelse med tyngsta bevakningen. Det vara helt ologiskt.
Det hade ingen som helst förnuftig, verklig orsak. Vad orsakade det?
Satan var väldigt arg för hans territorium invaderades.
Många tolkar detta på olika sätt, men Paulus sa i 2 Kor 12:7 -
att Gud har sänt "en Satans ängel, som slår mig i ansiktet".
Han bad att slippa tre gånger, men Gud sa: "Nej, Jag tar inte bort den".
Det finns många teorier om detta och jag kan inte bevisa att jag har rätt -
men jag tror denne ängel skapade problem för Paulus i nästan varje stad.
Det hände inte alla de andra apostlarna.
Det fanns knappt en stad dit Paulus kom där det inte blev uppror.
Jag tror en satans ängel låg bakom detta. Det jag vill påpeka är -
att satan verkligen var arg över att hans territorium invaderades.
Sedan lägger vi också märke till att Gud ingrep fantastiskt.
Han sände en jordbävning, skakade fängelset, öppnade dörrarna -
och befriade fångarna. Detta var strategi på hög nivå.
Både Gud och satan var intensivt intresserade av händelserna i Filippi.
Lägg märke till ännu en sak. Paulus förbjöds att fara till Asien.
I Apg 19 for han senare till Efesus, Asiens viktigaste stad.
Där hade hans tjänst större framgång än i någon annan stad.
Visst är det värt att begrunda? Hade han åkt dit före hade det förstört allt.
Marken var inte beredd. Gud sa till Ruth och mig för ett tag sedan: -
"Jag ska leda er till platserna där marken är beredd.
Ni kommer att komma till några överraskande platser."
Vi har sett att det blev så. Vi var i Storbritannien förra året.
Vi for till några platser jag inte själv skulle valt. Med fantastiska resultat.
Hade vi valt de stora skarorna och de berömda platserna -
hade vi aldrig kommit dit.
Låt mig avsluta med att föreslå vissa grundläggande, enkla villkor -
vi måste uppfylla för att kunna höra från Jesus, som församlingens huvud.
Jag skulle kunna ge dig bibelord, -
men jag gör inte det. Jag ger dig referenserna så får du kontrollera.
Först av allt måste du erkänna ditt behov av att höra från Honom.
Vi måste erkänna vårt behov. För det andra säger Paulus i Rom 12:1-2: -
"Frambär era kroppar som ett levande offer så förnyas era sinnen -
och finner Guds vilja." (från eng) Generellt måste vi göra oss själva -
totalt, oreserverat tillgängliga för Gud för att finna Guds vilja.
Våra kroppar måste bli ett offer på Hans altare.
För det tredje har vi början av Herrens bön i Matteus 6:10.
Den är ett mönster. Jesus sa: "Så ska ni be: -
Fader vår, som är i himlen." Vad betyder det första: "helgat"?
Tillbedja. Vi tillber Dig.
"Helgat blive ditt namn."
Nästa sak är att vi inrättar oss i enlighet med Guds syften.
Inte för att vår plan ska uppfyllas utan att Guds plan ska uppfyllas.
Vad är Guds plan? "Komme ditt rike."
Vi har ingen rätt att förvänta oss bönesvar innan vi av fri vilja -
inrättat oss i enlighet med Guds syfte: Hans rikes kommande på jorden.
Sedan: "Ske din vilja". Det betyder: "Inte som jag vill utan som Gud vill".
Detta är grundläggande villkor. Sedan i Rom 8:14.
Det står: " Ty alla som drivs av Guds Ande är Guds söner."
Så vi måste bli vän med den Helige Ande.
Den Helige Ande är ingen teologi. Han är en person.
Han är lika mycket en person som Gud Fadern och Gud Sonen.
Vill du vara ledd av Honom måste du vara vänlig mot och känslig för Anden.
Han är ingen diktator, utan en duva. Han är lättskrämd.
Man kan skrämma bort Honom.
Ytterligare en säkerhetsåtgärd. Kontrollera mot Skriften.
Vad du än tror är uppenbarelse av Guds ledning -
kontrollera det mot Bibeln. För all skrift är inspirerad av Gud.
Om det är från den Helige Ande som skrev Skriften -
kommer Hans ledning aldrig att gå emot Skriften.
Erkänn ditt behov, frambär din kropp, -
inrätta dig med Guds syfte, (Hans rikes kommande) -
underordna din vilja under Hans, bli vän med den Helige Ande, -
och kontrollera allt mot Skriften.
Vilka är nu de vanligaste hindren? Detta är bara några få.
Först och främst är vår mänskliga arrogans det största problemet.
Under en period i min tjänst tror jag att jag styrdes ut ur Guds vilja.
Jag hamnade i en situation fylld med problem.
När jag ser mig tillbaka och undrar hur detta gick till -
tror jag att grundorsaken var högmod i mig.
Grundläggande tror jag all villfarelse i Kristi kropp har en spak -
för att komma in och det är stolthet.
Är man inte stolt blir man aldrig bedragen.
Så ett stort hinder för att höra Guds röst är högmod.
Bibeln kallar det "högmod över livets goda".
En önskan att vara oberoende av Gud.
När Jesus frestades att kasta sig ner från templet vägrade Han.
Han kunde ha gjort det, men Han gjorde aldrig något -
för att demonstrera sin makt oberoende av Fadern.
Sedan finns andra vanliga barriärer.
Jag nämner dem så får du begrunda. Vanans eller traditionens barriär.
Traditioner är kollektiva vanor.
Inte alla vanor och traditioner är dåliga -
men följer vi bara traditioner missar vi Gud.
Tradition var det enskilt största hindret för judarna på Jesu tid -
från att ta emot Hans undervisning.
En annan vanlig barriär är fruktan och det finns olika sorters fruktan.
Människofruktan. Vad ska människor säga?
Jag tror att ett beklagligt antal kristna är mer påverkade -
av människors åsikter än av Guds åsikt.
För det andra, fruktan för det okända. "Så har vi aldrig gjort förut.
Menar du att vi inte har ett program? Har vi ingen gudstjänstordning?
Hur vet vi då vad vi ska göra?" Låt saker hända och se vad som händer.
Sedan fruktan för att vara beroende. Den fruktan är kanske den starkaste.
Vi gillar verkligen inte att behöva vara beroende av Gud.
Jag vill påpeka något som har med detta att göra.
Syndens kärna är inte en önskan att göra ont.
Det är en önskan att vara oberoende av Gud.
Den ursprungliga motivationen i Edens lustgård var att bli som Gud.
Att veta skillnaden mellan gott och ont är något gott, inte något dåligt.
Det felaktiga var att de ville ha det oberoende av Gud.
Närhelst denna önskan finns i oss är vi inte helt fria från syndens dominans.
Så låt mig bara sammanfatta.
Medan jag gör det kanske du bör göra en liten avcheckning inombords.
De vanligaste hindren är: Högmod över livets goda.
För det andra, vanor och tradition.
Jag tror verkligen att det mesta vi gör i församlingen inte görs -
för att Gud sagt så, utan för att vi alltid gjort så.
Jag har sett att det tar ca fem år att starta en religiös tradition.
Jag har varit i grupper som startade i Andens kraft.
Fem år senare var de bundna av tradition. Det gick fort.
Sedan är det människofruktan, fruktan för det okända, -
och fruktan för att vara beroende av Gud.
Vi måste övervinna dessa saker. Men det är värt att ta risken.
Vill du beställa Derek Prince undervisning -
kontakta oss och begär en aktuell produktlista.
Våra kontaktuppgifter visas på skärmen.
Översättning: Åsa Eriksson Himlen TV7