Derek Prince'i Teenistus
Kristuse valitsus 3/4
Tahan vaadata nüüd selle põhimõtte rakendamise näiteid
Uue Testamendi koguduses.
Mis tähendab olla Jeesuse kui pea juhtimise all koguduses,
kuidas see juhtimine välja näeb?
Olen valinud algatuseks ühe konkreetse näite:
Pauluse apostliameti.
Näen Pauluse apostliametis täiuslikku eeskuju,
milline Jeesuse valitsemine olema peaks.
Usun, et on oluline Paulust vaadata, sest ta määrati apostliks
pärast nelipühapäeva.
Ta polnud samas kategoorias esimese kaheteistkümnega,
kes määrati Jeesuse maa peal olles.
Teatud mõttes võime öelda: me ei saa taaselustada seda,
mis toimus, kui Jeesus maa peal oli, kuid pole mingit põhjust,
miks me ei saaks taastada seda, mis juhtus Püha Vaimu läbi
pärast nelipühapäeva.
Vaatame 1. Timoteose 1. Paulus esitab siin põhimõtte,
millel ta apostliamet põhineb.
1. Timoteose 1:1: "Paulus, Kristuse Jeesuse apostel,
Jumala, meie Päästja, ja Kristuse Jeesuse,
meie lootuse käskimist mööda.."
Pauluse apostliamet viib tagasi Jumala Isa juhtimise alla.
See tuli Jeesuse Kristuse läbi, kes oli Isa kui pea all,
kuid ise peaks koguduse üle.
Matteuse evangeeliumi lõpus ütles Jeesus pärast ülestõusmist:
kõik meelevald taevas ja maa peal on antud minu kätte.
Kujutan seda vahel ette nii, et kogu meelevalla allikaks on Jumal Isa.
Kuid Ta on edastanud selle Jeesusele Kristusele, Pojale.
Sest Jeesus näitas, et Ta vääris kogu meelevalda.
Kuidas Ta seda tõestas?
Olles täiesti sõnakuulelik meelevallale.
Meelevallas tegutsemise tingimuseks on näidata,
et suudad olla meelevalla all.
Teatud mõttes kujutan meelevalda ette kui üht suurt kuplit,
mis on Jumala troon.
Selle all on tohutu suur tugev konks - see on Jeesus Kristus.
Ja kogu meelevald mis tahes universumi nurgas -
inglite, inimeste jne hulgas tuleneb sellest konksust.
Kõik tuleneb sellest konksust, milleks on Jeesus Kristus.
Jeesus on Jumala meelevalla kanal ja edasiandja kogu universumile.
Kogudusega on tal väga eriline suhe. See on Tema ihu.
Jumal on pannud kõik asjad Tema jalge alla,
kuid me pole vaid Jeesuse jalge all. Osana Ta ihust
oleme Temaga kui Peaga seotud.
Ta juhib ihu Peana teistmoodi kui ühtki muud universumi osa.
Ütleme, et olen seersant. Jumal hoidku küll selle eest.
Kuid jagan käske sõdurisalgale. Juhin kõiki sõdureid käskude läbi.
Kuid oma ihu juhin ma täiesti teistmoodi.
Ma ei pea oma ihule käske jagama.
Ma lihtsalt teen otsuse, annan selle edasi ja liikmed teevad seda.
Meil on eriline suhe Jeesusega, mida kellelgi teisel universumis pole.
Hämmastav mõte, kas pole.
Üks me probleeme kristlastena on, et me ei hinda iseennast.
Meil pole aimugi, kui väärtuslikud me oleme,
kui tähtsad me oleme.
Mind teeb alati kurvaks, kui kristlased end maha teevad.
Muidugi iseenesest pole me midagi,
kuid me suhte tõttu Jeesuse Kristusega,
oleme me kõige tähtsamad inimesed universumis.
Oleme otsustavaks teguriks kõigis inimkonna küsimustes.
Üksnes selle suhte tõttu.
Näeme, et Pauluse apostliamet sai alguse Jumal Isalt ja
anti edasi Jeesuse Kristuse läbi.
Galaatlastele 1 räägib Paulus ka oma apostliametist,
kuid ta selgitab seda vastupidises järjekorras.
Galaatlastele 1:1 "Paulus, apostel mitte inimeste poolt
ega mõne inimese kaudu, vaid Jeesuse Kristuse ja Jumala Isa läbi,
kes Tema on üles äratanud surnuist."
1. Timoteoses vaatab ta laskuvat meelevalda
Jumal Isalt, Jeesuse Kristuse läbi.
Galaatlaste kirjas vaatab ta üles Jeesuse läbi, Isa poole.
Kuid Tema apostliks määramine oli pärit Jumal Isalt,
mis toimis Jeesuse Kristuse kui Poja läbi.
See pandi teatud mõttes paika taevas,
kuid see pidi kehtima hakkama ka maa peal.
Nüüd vaatame Apostlite teod 13, siin on meil näidis,
kuidas taevane meelevald antakse edasi ja pannakse kehtima koguduses.
Tahan öelda, et ma ei oska ühtki põhjust tuua, miks see,
mis toimus siin Apostlite tegude raamatus Antiookia koguduses,
ei võiks taastoimuda koguduses praegu mis tahes maailma paigas.
See on tähtis, sest sellega kaasneb apostliameti esiletulek.
Loeme Apostlite teod 13:1-4: "Aga Antiookias olevas koguduses oli
prohveteid ja õpetajaid: Barnabas, Siimeon, keda hüüti Nigeriks.."
Teate, mis Niger tähendab?
Mustanahalist. Ta oli tumeda nahaga.
Luukius Küreenest, Manaeen, kes oli kasvanud üles
koos nelivürst Heroodesega.." Ta oli osa valitsevast perekonnast.
"..ja Saulus."
Viis meest, keda peeti prohvetiteks ja õpetajateks.
Kas oleme valmis aktsepteerima, et koguduses võivad ka praegu olla
prohvetid ja õpetajad?
"Kui need siis Issandat teenisid ja paastusid.."
Vaatasin NIV tõlkest just enne, kui kõnelema hakkasin.
See tõlge ei ütle "teenisid", vaid "ülistasid Issandat".
Mis ongi kohane tõlge. Kuidas me Issandat teenime?
Me ülistame Teda. See on üks viis Issandat teenida.
"Kui need siis Issandat teenisid (või ülistasid) ja paastusid.."
Paastumine on samuti üks asi, mida kogudusele taastatakse.
Läheb natuke mõnede inimeste eelistuste vastu.
Mina sain päästetud Briti armees 1941. aastal.
Kuna olin armees ja mind saadeti kohe maalt välja,
kus veetsin kolm aastat Põhja-Aafrika kõrbes.
Ei näinud iialgi ühtki kirikut, pea kunagi ei näinud kaplanit.
Sõltusin seetõttu Jumalast, Piiblist ja Pühast Vaimust.
Mul polnud ühtki muud allikat.
Pean ütlema, et olen teatud mõttes päris tänulik,
sest selle aja jooksul lugesin Piibli mitmeid kordi läbi.
Hiljem, kui hakkasin kirikus käima, avastasin, et Piiblis oli palju asju,
millest koguduses ei räägitud.
Kuid ma olin juba Piiblit lugenud.
Ma lihtsalt mainin selle ära: seletamatul kombel
tegi Jumal mulle selgeks, et peaksin iga nädal ühe päeva paastuma.
Ma valisin kolmapäeva.
Põhimõtteliselt kogu oma armeeteenistuse aja,
mis kestis veel 4,5 aastat, paastusin igal kolmapäeval.
Kui olime kõrbes Egiptuses..
Ja elad laagris koos teiste 11 sõduriga.
Olin juhtumisi kanderaami kandjate salga juht:
kaheksa Jumalat teotavat, jumalakartmatut Briti sõdurit.
Keegi neist ei tahtnud kanderaamikandjad olla.
Elasime 3-tonnisel veoplatvormil, mida juhtisid kaks juhti.
Meid oli 10, lisaks mina ja mina pidin kõige eest vastutama.
Me saime väeosas tuntuks kui Prince'i pioneerid.
Me ei võtnud ise endale seda nime, meile anti see.
Meil oli väike lipp, mul on kahju, et selle kaotasin,
kuid panime selle alati üles, kus peatusime: Prince'i pioneerid.
Kui elad niivõrd lähedal teistele ja kõrbes ei saa kuhugi põgeneda.
Mul polnud mingit võimalust salaja paastuda.
Igal kolmapäeval teadsid kõik sõdurid, et mina ei söö.
Teate, et Egiptuses on muslemitel.. mitte ainult Egiptuses,
vaid kõigil moslemitel on üks kuu - Ramadan,
mil nad tegelikult ei paastu.
Nad päeval ei söö, kuid öösel teevad nad selle tasa.
Mina ei kutsu seda päris paastumiseks.
Kõik sõdurid mu salgas kutsusid kolmapäeva Ramadaniks.
Kuid tagasi vaadates ma arvan, et see oli võti vaimsele kasvule,
mida kogesin.
Tegelikult on mu elus olnud väga vähe perioode,
mil ma poleks ühel päeval nädalas paastunud.
Praegu järgime seda Ruthiga regulaarselt - kolmapäeviti.
Vahel oli see ka neljapäeval, kuid praegu kolmapäeval.
John Wesley keeldus vastu võtmast kedagi Metodisti kiriku teenistusse,
kes ei tõotanud paastuda vähemalt kella 16.00ni
igal kolmapäeval ja reedel.
Ta kirjutas oma päevikusse: olen veendunud,
et igaüks, kes valetab paastumise kohta ja ei tee seda,
langeb sama kindlalt usust ära kui see,
kes valetab palve suhtes ja ei tee seda.
Kui hakkasin 1949. aastal Londonis paastumisest õpetama,
vaatasid inimesed mind, nagu oleksin teiselt planeedilt tulnud.
See oli täiesti ennekuulmatu, et kristlased peaksid paastuma.
Tänapäeval oleme edusamme teinud, kuid usun, et palju on veel minna.
Pööran inimeste tähelepanu, et Jeesus ei öelnud mäejutluses:
"juhul kui" paastud, Ta ütles: "siis kui" paastud.
Ta eeldas, et Ta järgijad paastuvad, kuid Ta andis neile juhtnöörid.
Tahan öelda, et kui uurid Apostlite tegude raamatut,
siis koguduse arengus on kaks kriitilist sündmust:
üks on siin Apostlite teod 13 - esimeste apostlite väljasaatmine,
mis toimus pärast nelipühapäeva.
Ja Apostlite teod 14:23 on kohalike vanemate ametisse määramine
uude kogudusse.
Need mõlemad üliolulised otsused võeti vastu juhtkonna
paastumise ja palvetamise teel.
Pakun välja, et siin viidatakse sellele, et kristlane või kogudus,
kes tõesti tahab teada Jumala tahet,
peab olema valmis paastuma, et Jumalalt kuulda.
"Kui need siis Issandat teenisid (või ülistasid) ja paastusid,
ütles Püha Vaim.."
Initsiatiiv tuli Jumalalt, kuid see tuli kolmeosaliselt Jumalalt:
Jumalalt Isalt, Poja läbi, Püha Vaimu kaudu.
Mida teatati: Pauluse apostliamet, samuti Barnabase.
"Kui need siis Issandat teenisid ja paastusid, ütles Püha Vaim:
"Eraldage mulle Barnabas ja Saulus tööle, milleks ma olen nad kutsunud!"
Näete, initsiatiiv tuleb täielikult Jumala poolt.
See polnud vaid hea mõte, see polnud midagi,
mida Saulus ja Barnabas nii väga teha tahtsid.
Nad ei kirjutanud avaldust, et kogudus neid tunnustaks.
Initsiatiiv tuli täielikult Jumalalt,
sest kogudus oli end avanud, et nad võiksid Jumalalt kuulda.
Kui me end ei ava, kuidas saaksime siis vastu võtta?
Salm 3: "Siis nad paastusid ja palvetasid.."
Näete, nad ei paastunud vaid ühe korra.
Nad paastusid ühe korra, et Jumalalt kuulda ja
teist korda, et anda need inimesed Jumala kätte.
"Siis nad paastusid ja palvetasid, panid oma käed nende peale
ning saatsid nad teele."
Kui nad olid teele saadetud, said neist "teelesaadetud".
Kuidas seda ühe sõnaga ütleme?
Apostlid. "Apostel" tähendabki kedagi, kes on teele saadetud.
Mulle meeldib järgmine salm, see pole veel kõik.
"Kui nad olid Püha Vaimu poolt teele saadetud,
tulid nad alla Seleukeiasse ja purjetasid Küprosele."
Tahan välja tuua, et selles salmis
see fraas "Püha Vaimu poolt teele saadetud" tähendab,
et Püha Vaim oli nendega kaasas.
See pole sama sõna, mida salmis 3 kasutatakse.
Inimesed saatsid nad teele, kuid Püha Vaim läks nendega kaasa.
See on oluline. Mis oli selle tulemuseks?
Vaatame järgmist peatükki - Apostlite teod 14.
Loeme salme 4 ja 14.
Rääkides, mis juhtus ühes linnas: "Aga linna elanikud jagunesid kaheks:
ühed olid juutide, teised apostlite poolt."
Salm 14: "Aga kui apostlid Barnabas ja Paulus seda kuulsid.."
Panite tähele, kes nad nüüd on?
Nad on apostlid. Varem olid nad prohvetid ja õpetajad.
Kuidas neist apostlid said?
Selle läbi, et nad saadeti välja. Saadeti kelle poolt?
Püha Vaimu poolt koguduse läbi.
Kõik peaks koguduses alguse saama Jumala Isa poolt
Poja kaudu, Püha Vaimu läbi.
Kuid see on efektiivne vaid siis, kui kogudus reageerib.
Kuigi see oli Jumala igavene otsus, et Paulus peaks apostel olema,
ei kutsutud teda enne apostliks, kui kogudus oli ta kutsumise
ära tundnud ja heaks kiitnud.
See on väga oluline meile kõigile.
Lihtne on koguduse suhtes kannatamatuks muutuda ja
kogudust kritiseerida.
Kuid Jumal ei lähe iialgi kogudusest mööda,
sest see on Kristuse ihu.
Hoolimata kõigist nõrkustest ja ebaõnnestumistest,
peame usaldama Jumalat ja töötama koguduse läbi.
See on täielik protsess sellest, kuidas Paulus apostliks määrati.
Jumal Isa algatas selle, see tuli Jeesuse Kristuse läbi,
kes on koguduse pea.
Anti edasi kogudusele Püha Vaimu kaudu.
Kogudus võttis selle vastu ja toimis selle järgi ning
see oli apostlite ametisse määramine.
Nüüd tahan teilt küsida: kas see võiks ka tänapäeval juhtuda?
Teisisõnu, kas meil võiksid seaduspärased apostlid
toimida kogudustes ka täna?
Minu jaoks on ilmne vastus: "jah".
Kui suudame uskuda või kui Jumal võib meile oma headuses
anda prohvetid ja õpetajad
ja need prohvetid ja õpetajad ootavad Jumala ees,
avavad end Talle, võib-olla paastuvad,
siis selle tulemusena on täiesti seaduspärane
Uue Testamendi kohane näide apostliameti tekkimiseks.
Usun, et koguduses on ka praegu apostlid,
kuid tervikuna ei ole kogudus kohas, kus see saaks tõesti
Jumala eesmärgi ja visiooniga haakuda.
Tahan välja tuua selle suhtes, et iga ametisse määramine koguduses
peaks järgima sama näidet.
Ma ei usu, et koguduses peaks olema ühtki ametisse määramist,
mis ei tule pea kaudu.
Täpselt samamoodi nagu miski mu ihus
ei tohiks hakata midagi tegema, kui see pole algatatud mu peas.
Kui see juhtub, siis olen kas halvatud või
mul on mingi tõsine probleem.
Mul võib olla kesknärvisüsteemi kahjustus (CPI).
Tunneme väga kaasa neile, kel see on.
Kuid ma ei usu, et on Jumala tahe, et Kristuse ihul on ajukahjustus.
Teisisõnu, kõik liikmed peaksid tegutsema pea suunamise ja
juhtimise all.
Toon kaks näidet Jumala valikust.
Arvan, et üks tõde, mis kaasaaegses kirikus
tõsiselt unarusse jäetud, on tõde Jumala suveräänsusest.
Arvan, et karismaatilises liikumises on inimesed suures osas
keskendunud sellele, mis nad võivad Jumalalt saada,
mida Jumal nende heaks teeb.
Vahel läheb asi nii kaugele, et Jumalast on saanud
nagu automaatmasin ja kui sul on õiged mündid,
paned need õigesse kohta, siis saad õige karastusjoogi.
Tahan teile öelda: Jumal ei ole müügiautomaat.
See on vägagi ebaõige pilt Jumalast.
Jumala suveräänsuse all mõtlen järgmist:
see, et Ta on suveräänne, tähendab,
et Ta teeb, mida tahab, millal tahab ja nii nagu tahab
ning ei küsi kelleltki luba.
Ütlen, et kui hakkad iialgi Jumala suveräänsusest üle astuma,
satud hädaohtu.
Üks asi, mida Jumal kadedusega valvab,
on Tema suveräänsus.
Tema õigus teha seda, mida Tema tahab,
millal tahab ja kuidas tahab, ilma kelleltki luba küsimata.
Usun, et just eriti, mis puudutab koguduses määratud ameteid,
hoiab Jumal oma sõltumatust.
Näiteks vaatame korraks Johannese 15:16,
Jeesus räägib oma apostlitega, mitte rahvahulgaga.
See oli eraldi aeg Ta enda valitud apostlitega.
Ta ütles: "Teie ei ole valinud mind, vaid mina olen valinud teid
ja olen seadnud teid, et te läheksite ja kannaksite vilja
ja et teie vili jääks. Mida te iganes Isalt palute,
seda ta annab teile minu nimel."
Jeesus teeb selle väga selgeks, et keegi ei saa apostliks
töökonkursil osaledes või hääletuse läbi koguduses.
Ta ütleb: teie ei valinud mind, mina valisin teid,
mina määrasin teid.
Kommentaariks lisan, mis on tegusõnaks, kui räägime apostlist?
Lühike tegusõna: mine!
Mina valisin teid ja seadsin teid, et te...?
Läheksite. "Paigalseisev apostel" on mõistelt vastuoluline.
Peaksite minema ja kandma vilja, mis jääks,
et te palved saaksid vastused.
Usun, et see kõik sõltub sellest, kes selle algatab.
Usun, et tuua esile vilja, mis jääb ja saada palvetele vastused,
võib põhineda vaid sellel, et Jeesus otsustas asja.
Pakun välja, et kui meil on valikud, mis pole Jeesuse tehtud,
siis enamustel juhtudel ei kanna need vilja, mis jääb
ja paljudel juhtudel ei saa me palved vastatud.
Ta pole kohustatud seda tegema.
Palju vilja tuuakse esile tänapäeva koguduses, mis ei jää püsima.
Austan väga Billy Grahamit ja ma kindlasti ei kritiseeri teda,
kuid ta enda prognoos pöördunutest, kes püsima jäävad, on 5%.
Koguduses on midagi valesti.
See ei toimi jumaliku korra järgi.
See pole Jeesuse kui pea juhtimise all.
Apostlite teod 15:7 on üks tohutu vaidlus selle üle,
kas mittejuudid võivad ühineda kogudusega ilma Moosese Seaduseta.
See on huvitav fakt, et alles hiljuti - viimase 10 aasta jooksul,
oli Assemblies of God kogudusel USAs täpselt vastupidine probleem.
Probleem oli selles, kas nad saavad aktsepteerida
messiaanlikke kogudusi Assemblies of God ringkonda.
Kui nad seda arutasid, tõusis üks juhtidest üles ja ütles:
19 sajandit tagasi võtsid nad meid vastu,
kuidas saame siis neid keelata?
Ajalugu on täisringi ära teinud.
Kohe selle diskussiooni alguses..
Õed-vennad, võin isiklikust kogemusest öelda:
kui juudid arutlevad, siis on see väga aktiivne,
nad ei hoia oma häält tagasi.
Olete näinud kunagi teleülekannet Knessetist (Iisraeli valitsusosast).
See on väga aktiivne. Nad tõstavad häält.
Ma ei ütle, et apostlid just täpselt nii tegid,
kuid uskuge mind, see polnud mingi vaikne arutelu.
Keegi ütles, kui linnas on 2 juuti, siis on vaja 3 sünagoogi:
üks ortodokssele, teine reformistlikule juudile ning kolmas
selleks, et kumbki seal kunagi oma nägu ei näitaks!
Lugege Apostlite teod 15 selles valguses ja
see muutub väga elavaks.
Apostlite teod 15:7 "Kui siis sündis palju vaidlemist.."
See on pehmelt öeldud.
"..tõusis Peetrus ja ütles neile: "Mehed-vennad, te teate,
et Jumal juba ammusest ajast on valinud teie seast minu,
et minu suu läbi paganad kuuleksid evangeeliumi sõna
ja saaksid usklikuks."
Jällegi, see on Jumala valik. Kogudus ei määranud Peetrust,
Jumal valis Peetruse. Ta tõrkus vastu, nagu teate.
Ta ei tahtnud paganate juurde minna ja neile kuulutada,
kuid Jumala otsus jäi peale.
Olen tõesti veendunud, et kui keskendume Jumala valikule
ja allutame end Jumala tahtele ja ei tegutse enne, kui teame Ta tahet,
oleksid asjad meie hulgas täiesti teistsugused.
Kes meist suudaks Jumalast paremini otsustada?
Mitte keegi.
Pealegi Jumala valikud on ebatõenäolised,
Ta tavaliselt valib inimese, keda meie ei valiks,
võid vaadata läbi kogu Piibli.
Veel üks asi Jumala valiku juures: kui Jumal valib,
siis see valitud inimene on tavaliselt veendunud,
et ei suuda seda ülesannet täita.
Tavaliselt, kui kes ütleb: Jumal valis mind ja tean, et suudan seda teha,
siis tavaliselt kahtlen, kas Jumal ikka kutsus ta.
Kui võtta see pilt Apostlite teod 13 aluseks,
tahan välja tuua teatud põhimõtted.
Tahan rõhutada järgmise mõtte tähtsust:
kutsun seda määramata lõpuga ülistuseks.
Teisisõnu, olla Jumala ligiolus, ülistada Teda
ja mitte seada ajalimiiti.
Kui soovite rohkem infot Derek Prince'i materjalide kohta UKs,
tellige DPM materjalide kataloog telefonil: +44 1462 492100
või külastage teenistuse kodulehte: www.dpmuk.org.
Tõlge: Riina Karik