Förstår du hur värdefull du är? Del 1/3
En rådande svaghet hos kristna är deras svaga känsla av egenvärde -
och det yttrar sig på många sätt.
Vissa ser en aldrig i ansiktet när man talar med dem.
De böjer ner huvudet och ögonen får aldrig kontakt.
Andra visar det i hur de klär sig. Kläderna man bär har ett budskap.
Sättet man klär sig säger något, positivt eller negativt.
Det är aldrig neutralt.
När jag ser en ung flicka klä sig i pösiga, löst sittande kläder -
som gör att man inte ser någon form, säger jag till mig själv -
att det handlar om dålig självkänsla.
Det syns också på många andra sätt.
Det är ett mycket vanligt religiöst problem.
Ibland misstolkar vi det som ödmjukhet -
men har man låg känsla av självvärde kan man inte vara ödmjuk -
eftersom man inte har något att vara ödmjuk om.
Ödmjukhet är en helt annan sak. Vet man sitt värde kan man vara ödmjuk.
Jag ska ge dig orsakerna till varför du ska värdera dig själv.
Varför du är värdefull. Jag går tillbaka till Guds egentliga syfte -
med att skapa människan enligt 1 Mos första kapitel.
Men innan jag gör det vill jag påminna om skapelsen av Adam och Eva -
låg längre ner på Guds skaparprogram.
Han hade redan skapat en härlig mängd änglar, serafer och keruber -
ärkeänglar, änglar och många andra fantastiska varelser.
Men det hade varit ett uppror, lett av en av de viktigaste ärkeänglarna -
vars namn ursprungligen var Lucifer, men som ändrades till Satan.
Lucifer betyder "den ljusa, lysande, strålande".
Satan betyder "motståndaren, fienden".
Orsaken till att Lucifer föll var stolthet.
Den i särklass farligaste synd som ständigt hotar oss är stolthet.
Denna katastrofala synd är vi alla sårbara för på ett eller annat sätt.
De av oss som står i tjänst... Får vi någon sorts framgång -
grips vi lätt av stolthet.
Jag har levt länge nog för att se organisationer förstöras av stolthet.
Min personliga bön är: -
"Herre, oavsett vilka medel Du måste ta till, låt mig inte bli stolt."
Orsaken till att Lucifer gjorde uppror -
var att han var stolt. Han hade mycket att vara stolt över.
Den senare halvan av Hes 28. Många känner säkert inte till stället -
men Hes 28 handlar om två personer. Den första handlar om fursten i Tyrus.
Den andra halvan handlar om kungen i Tyrus.
Fursten i Tyrus är den mänsklige härskaren -
men kungen i Tyrus är en ärkeängel, den som var Lucifer.
Så här beskrivs han med början i vers 12: -
"Du var en mönsterbild av fullkomlighet, -
full av visdom och fullkomlig i skönhet.
I Eden, Guds lustgård, var du, höljd i alla slags ädelstenar: -
karneol, topas och kalcedon, krysolit, onyx och jaspis, -
safir, karbunkel och smaragd.
Med guld var dina tamburiner och flöjter utsmyckade, -
framställda den dag du skapades." Den mest underbara varelse -
och han hade fått en ärorik, unik position.
Det står: "Du var en smord, beskyddande kerub".
Som täckte Guds tron. En kerub var avskild -
för att sträcka ut sina vingar över Guds tron. Den äran gavs åt Lucifer.
Jag vet inte om du någonsin märkt att av alla bilder vi har på keruber -
senare i tabernaklet och i templet så finns det två -
som står mittemot varandra?
Det var Guds sätt att säga: Minns att det finns en till lika vacker som du.
"Låt dig aldrig någonsin bli gripen av din egen skönhet."
Men om Lucifer står det: "Du var en smord, beskyddande kerub, -
och jag hade satt dig på Guds heliga berg.
Där gick du omkring bland gnistrande stenar."
Detta sägs inte till en människa utan till en änglavarelse.
"Du var fullkomlig på alla dina vägar från den dag då du skapades, -
till dess att orättfärdighet blev funnen hos dig."
Här fanns denna underbara, himmelska varelse -
med outsäglig vishet, ära, majestät och makt -
med en unik uppgift att täcka Guds tron.
Ändå fann man orättfärdighet hos honom. Han blev stolt.
Stolthet blev hans fall och han kastades ut ur Guds himmel -
till en lägre region.
Sedan föreställer jag mig -
gudomens tre personer rådslå med varandra och säga: -
"Problemet var att vi gjorde honom för vacker.
Det var lätt för honom att bli stolt.
Så låt oss göra på ett annorlunda sätt". Detta är alltså bara min fantasi.
"Låt oss ta något så ödmjukt och obetydligt -
att det aldrig kan bli stolt." Så skapades Adam.
En anmärkningsvärd skapelse.
Adam skapades av jord blandad med vatten -
och därefter formad av Guds hand.
Här står orsaken till att Gud skapade honom: -
1 Mos 1:26-27.
"Gud sade: Låt oss göra människor till vår avbild". Gud talar i pluralform -
vilket händer flera gånger i Skriften.
Detta är mysteriet med att Gud är en och samtidigt mer än en.
"Låt oss göra människor till vår avbild, till att vara lika oss."
Detta är två ord. "Avbild" och "lika". Det hebreiska ordet för "avbild" -
återkommer i en annan form i modern hebreiska i uttrycket 'att fotografera'.
Det beskriver den yttre likheten.
"Lika" står för den inre naturen.
En treenig Gud skapade en treenig människa med ande, själ och kropp.
Men i den yttre likheten fanns något -
som på sätt och vis representerade Gud.
Vissa tycker att detta är svårt att acceptera, men låt mig föreslå -
att det var lämpligt att när Gud manifesterades i köttet -
var det i form av en manlig människa.
Inte i form av en oxe, en skalbagge eller en fågel.
Det var något med människans yttre form -
som kunde ta emot Guds inre form.
Sedan fortsätter Gud med att säga: "De skall råda över fiskarna i havet -
över fåglarna... boskapsdjuren... -
och över alla kräldjur...på jorden."
"Gud skapade människan till sin avbild." Notera att detta är singularis.
"till Guds avbild...till man och kvinna skapade han dem."
Det är väldigt viktigt. Det finns många kontroverser i tidningarna om detta -
men Gud skapade två sorters personer: manliga och kvinnliga.
De är helt olika och det finns inget däremellan.
Gud skapade dem till att råda över hela jorden.
De var Guds viceregenter.
För många år sedan när jag föddes i Indien fanns det en vicekung i Indien.
Han var Indiens viceregent och representerade monarken i England.
Denna position planerade Gud för människan, att vara viceregenter.
Den som regerar på uppdrag av Gud Själv.
Det var Guds plan och program.
Vi läser beskrivningen av hur han skapades -
och denna enda vers i 1 Mos 2:7 -
innehåller en enorm rikedom att vi skulle kunna tala om den länge.
Så här gick det till. 1 Mos 2:7 -
"Och HERREN Gud formade människan", "göt" säger hebreiskan -
"av stoft från jorden och blåste in livsande i hennes näsa.
Så blev människan en levande [själ]." "Levande varelse" är fel ord.
Blandningen av ande från Gud och lera från jorden resulterade i en själ.
Själen är den unika individen, den som har -
kapaciteten att säga: "jag vill" och "jag vill inte". Den som fattar beslut.
Det som avgör en livskurs.
Den blev till genom en kreativ handling av Gud -
då Guds Ande kom in i leran -
och människan blev en unik individ, en levande själ.
Jag är så glad att Jenka är här, för jag tänker på många sätt som en afrikan -
efter att ha tillbringat stora delar av mitt liv i Afrika.
Vi européer ligger ganska långt efter i vissa avseenden -
vi ser inte dessa saker så levande.
Jag kan föreställa mig detta. Gud sa att problemet med Lucifer -
var att han var för härlig, för vacker, för mäktig och för vis -
så vi börjar i motsatta änden och tar lite stoft. Bara lite stoft.
Blanda det med lite vatten, gör lite lera och gjut det till en kropp.
Där var kroppen, formad av Gud.
En vackrare "staty" eller vad man vill kalla det -
än något av det Michelangelo kunde åstadkomma. En perfekt kropp.
Men den var bara lera.
Sedan står det: "HERREN... blåste in livsande i hennes näsa."
Hebreiska är ett väldigt levande språk.
Ordens ljud liknar det de beskriver.
Där det står "Han andades" är det på hebreiska "vajippach".
Fonetiskt kallas "p"-ljudet för en klusil, eller explosiva.
Det är en explosion.
Sedan är det ett "chet" som ingen vanlig engelsktalande kan säga -
men skottarna kan säga det: "loch".
Det är ett ljud som fattas i vår engelska vokabulär.
Det är ett långt utandat ljud.
Ett utgående, långt, utdraget ljud: "jippach".
Det innehåller en sådan känsla av dynamik.
Gud andades inte bara långsamt in i lerkroppen.
Han andades in Sig själv, förmedlade Sig själv in i den genom utandningen.
Leran transformerades underbart -
och mirakulöst till en levande mänsklig kropp, en levande mänsklig person -
med alla de förmågor du och jag åtnjuter.
De kom ut ur leran genom Guds inandade andedräkt -
och människan blev en levande själ.
Det är vårt ursprung. Därifrån kommer vi.
Vi är inte obetydliga. Vårt ursprung är mycket oansenligt -
men vi har ett gudomligt öde.
Guds hand formade och bildade oss.
Vi blev inandade med Guds Ande, Guds andedräkt.
Jag tror att vi har ett evigt öde på grund av det.
Det livet i oss kan inte dö. Det är Guds liv.
Det är en väldigt allvarlig tanke för oss alla, för vi slutar aldrig existera.
Vi har bara två alternativ. Vi kan existera i Guds närvaro -
eller kan vi existera i evig förvisning från Guds närvaro.
Men endera av dessa öden kommer alla som är här att erfara.
Det finns inget sådant som utplåning av en mänsklig själ. Den är evig.
På gott och ont.
Så det är så vi blev till. Vi är gudomligt hantverk.
Vi har misshandlat det, missat att uppskatta det, -
vi har förskingrat Guds rikedomar med ett orättfärdigt levnadssätt -
med dåraktig underhållning och syndiga nöjen -
men vi är fortfarande lika Gud.
Jag har upptäckt att i Guds förbund med Noa efter syndafloden -
sa Han: "Den som utgjuter människoblod, -
hans blod skall utgjutas av människor, -
ty Gud har gjort människan till sin avbild."
Mord är inte bara att döda en person.
Det är att förstöra Guds avbild i en människa.
Därför är avskaffandet av dödsstraffet ett av de många steg tillbaka -
som denna och många andra nationer har tagit.
En dag kommer Gud att kräva att nationerna svarar för vad de gjort.
Ruth kommer på ett morgonmöte att tala till er om att vara en gudskvinna.
Jag har stulit denna replik från henne, men hon förlåter mig.
Hon säger att i hela berättelsen om skapelsen fanns inget som var dåligt -
tills mannen upptäckte att han inte hade någon jämlike.
Då först sa Gud: "Det är inte gott för mannen att vara ensam."
Allt Gud hade gjort var gott, fram till denna punkt.
Så kvinnan har en speciell ställning.
Utan en kvinna är mannen inte vad han borde vara.
Vi läser i 1 Mos 2:19.
"Gud hade format alla markens djur och alla himlens fåglar av jord.
Han förde fram dem till mannen...
Som mannen kallade varje levande varelse...skulle den heta.
Mannen gav namn åt alla boskapsdjur ...himlens fåglar och...markens...djur.
Men åt mannen fanns ingen medhjälpare som var hans like."
Jag säger hellre "som kompletterade honom".
Jag tror att det är vad en fru gör för en man. Hon kompletterar honom.
Det är verkligen sant enligt min erfarenhet.
"Gud [lät] en tung sömn falla över mannen, och när han hade somnat -
tog han ut ett av hans revben och fyllde dess plats med kött.
HERREN Gud formade en kvinna av revbenet som han tagit av mannen -
och förde henne fram till honom."
Hur många av er män håller med om att kvinnor är ett mysterium?
Och hur kunde någon ta ett revben och forma en kvinna?
Det ges ingen förklaring. Mycket förklaras -
men på denna punkt är Bibeln tyst.
Vi måste bara böja oss för Guds outgrundliga vishet.
Så Herren förde kvinnan till mannen.
"Mannen sade: 'Denna är nu ben av mina ben -
och kött av mitt kött. Hon skall heta kvinna'" Man är "ish" på hebreiska -
och kvinna är "ishah", så det finns ett direkt samband mellan dessa ord.
"...ty av man har hon tagits. Därför skall en man lämna... -
[föräldrarna] och hålla sig till sin hustru...de skall bli ett kött."
Detta är den ursprungliga skapelsen av den mänskliga rasen -
och du ser att vi är gudomliga hantverk.
Vi består av väldigt enkelt material men vi är gudomligt hantverk.
Om vi inte inser det -
finner vi aldrig meningsfullheten vi behöver i livet.
Då inser vi inte hur outsägligt värdefulla vi är.
Har vi en låg känsla av egenvärde -
kan vi aldrig bli det Gud avser att vi ska bli.
Så det är väldigt viktigt för var och en av oss att inse detta faktum.
Guds avbild i oss har orenats och skändats, men finns fortfarande kvar.
Därför säger Gud att om du mördar någon måste du betala med ditt liv -
eftersom Guds avbild finns i den människan.
När vi aborterar bebisar aborterar vi Guds avbild.
Jag säger inte mer om det ämnet.
Adam och Eva skapades för ett allenarådande syfte: -
att ha gemenskap med Gud.
Gud kom till lustgården varje kväll.
Det står att det var vid kvällsbrisen -
som Gud kom för att umgås med Adam och Eva.
Men vi känner till ormen.
Detta är något jag vill tala mer om senare -
men Gud gav Adam ett jobb som innebar -
att vara väktare av trädgården.
Han var där för att ta hand om och beskydda lustgården, -
men han misslyckades med det.
Mänsklighetens första misstag gjordes av en man.
Det första som beskrivs var kvinnans -
men mannen försummade sin plikt.
Han misslyckades med att vara där han skulle ha varit.
Det är problemet med vår nuvarande kultur. Försumliga män.
Män som har abdikerat från sitt ansvar.
Nästan ofrånkomligt har kvinnorna börjat fylla vakuumet -
men det var aldrig Guds plan.
Gud har en plan och den fungerar.
Låt oss läsa om frestelsen som Eva konfronterades med -
men minns att det var Adams fel att Eva var där utan hans beskydd -
och att ormen kom in i trädgården. Adam skulle ha beskyddat lustgården.
1 Mos 3:1: "Ormen var listigare än alla markens djur som...Gud hade gjort.
Han sade till kvinnan: "Har Gud verkligen sagt: -
Ni får inte äta av alla träd i lustgården?"
Han förnekade inte omedelbart Guds Ord. Han ifrågasatte det.
Men när Eva övervägde hans fråga besegrades hon.
I den stund vi börjar ifrågasätta Guds Ord är vi på väg mot nederlag.
Ser vi tillbaka de sista hundra åren, mot slutet av artonhundratalet -
fanns det en rörelse som startade med tyska teologer, tror jag -
som ifrågasatte om Bibeln verkligen var Guds inspirerade Ord -
eller en sammanställning av dokument, osv.
Denna rörelse spred sig till andra länder -
till Norge, England och till slut till Amerika.
Men konsekvenserna av att överväga -
otro på Guds Ord är katastrofala.
Detta måste var och en av oss begrunda.
Frågan ställdes ursprungligen av tyska teologer.
Från Tyskland har två män kommit -
som antagligen har orsakat mer mänskligt lidande -
än någon annan man i historien. Den förste var Karl Marx.
Den andre var Adolf Hitler.
I mina ögon var de en direkt produkt av att man ifrågasatte Skriften.
När vi överväger frågan har vi öppnat dörren -
för satans makt.
"Kvinnan svarade ormen:" -
Ormen hade sagt: "Har Gud verkligen sagt: -
Ni får inte äta av alla träd...?"
"Kvinnan svarade ormen: "Vi får äta av frukten från träden i lustgården."
"men om [trädet] mitt i lustgården har Gud sagt: -
Ät inte av den... ty då kommer ni att dö."
"Då sade ormen till kvinnan: 'Ni skall visst inte dö!
Men Gud vet att den dag ni äter av den skall era ögon öppnas, -
så att ni blir som Gud med kunskap om gott och ont.'"
Det finns tre steg neråt -
och varje steg börjar på engelska med bokstaven "d".
Att tvivla på (doubt) Guds Ord, att inte tro på (disbelive) det -
och tredje steget är att vara olydig (disobey) mot det.
Om du vill beställa Derek Prince undervisning -
kontakta oss och begär en aktuell produktlista.
Våra uppgifter visas på skärmen.
Översättning: Åsa Eriksson