Derek Prince'i Teenistus
Kas mõistad, kui väärtuslik sa oled?
Osa 1/3
Üks kristlaste jätkuvatest nõrkustest on madal enesehinnang.
See ilmneb mitmel erineval moel.
Mõned inimesed ei vaata sulle kunagi otsa, kui nendega vestled -
pea on kummargil ja te silmad ei kohtu.
Teised näitavad ebakindlust oma riietuse läbi.
Kas teate, et riietus kannab endas ka sõnumit.
See, mis sul seljas on, ütleb midagi: positiivset või negatiivset,
see pole kunagi neutraalne.
Kui näen noort tüdrukut lohvakate, suurte riietega,
mis täiesti ta kehakuju varjab, mõtlen endamisi:
madal enesehinnang.
On palju teisi viise, kuidas see ilmneb.
Usun, et see on väga sage religioosne probleem.
Vahel tõlgendame seda ekslikult kui alandlikkust.
Kui sul on aga madal enesehinnang, siis sa ei saa alandlik olla,
sest sul pole millegi üle alandlik olla.
Alandlik olla tähendab midagi hoopis muud.
Kui sa omaenda väärtust tead, siis saad alandlik olla.
Tahan anda sulle põhjused, miks peaksid end väärtustama.
Miks sa oled väärtuslik?
Tahan vaadata Jumala algset eesmärki, miks Ta inimese lõi,
nagu sellest räägib 1 Moosese raamatu algus.
Enne tahan sulle aga meelde tuletada,
et Aadama ja Eeva loomine oli Jumala loomingu lõpupoole.
Ta oli juba suursuguse ingellike olendite väe:
seeravid, keerubid, peainglid ja inglid ja
paljud teised imelised olevused.
Kuid oli toimunud vastuhakk, mida juhtis üks peainglitest,
kelle nimi oli algselt Lutsifer, kuid muudeti Saatanaks.
Lutsifer tähendab eredat, säravat, helkivat.
Saatan tähendab vastast, vaenlast.
Põhjus, miks Lutsifer langes, oli uhkus.
Kaugeltki kõige ohtlikum patt, mis meid iial ähvardab,
on uhkus.
See on hävitav patt ja oleme ühel või teisel viisil
kõik selle ees kaitsetud.
Kui me milleski õnnestume, siis väga lihtsalt valdab meid uhkus.
Olen küllalt kaua elanud ja näinud teenistusi,
mis laastati uhkuse tõttu.
Mu isiklik palve on: Issand, tee kõik, mis vajalik
ja hoia mind, et ma uhkeks ei läheks.
Lutsiferi vastuhaku põhjuseks oli ta uhkus.
Tal oli palju, mille üle uhke olla: Hesekiel 28. ptk lõpp,
paljud seda kirjakohta ilmselt ei tea.
Hesekiel 28 räägib kahest isikust: esimene pool räägib Tüürose vürstist
ja teine pool Tüürose kuningast.
Tüürose vürst on inimvalitseja, kuid Tüürose kuningas on peaingel,
see, kelleks oli Lutsifer.
Teda kirjeldatakse järgmiselt, alates salmist 12:
"Nõnda ütleb Issand Jumal: Sa olid nagu eeskujulikkuse pitserimärk
täis tarkust ja täiuslikult ilus.
Sa olid Eedenis, Jumala aias, sul olid katteks kõiksugu kalliskivid:
rubiin, topaas ja jaspis, krüsoliit, karneool ja nefriit,
safiir, türkiis ja smaragd; su raamistised ja õnarused
olid kullast tehtud, valmistatud su loomispäeval."
Kõige aulisem olend, talle kuulus ülim austus.
Siin öeldakse: "Sa olid nagu keerub, hiilgav kaitsja..",
kes kaitseb Jumala trooni, üks keerub oli eraldatud selleks,
et ta sirutaks oma tiivad üle Jumala trooni.
See au anti Lutsiferile.
Ma ei tea, kas oled märganud, kuid kõik pildid,
mis kujutavad keerubeid hiljem telgis või templis -
seal on nad alati kahekaupa, üksteisega vastamisi.
Usun, et selle läbi ütleb Jumal:pea meeles,
on olemas teine veel, täpselt sama ilus kui sina.
Ära kunagi takerdu omaenda ilusse.
Aga Lutsiferi kohta öeldakse nii:
"Sa olid nagu keerub, hiilgav kaitsja,
ja ma panin sind pühale mäele; sa olid otse jumalik olend,
kes võis käia tuliste kivide keskel."
See pole inimene, kellest siin räägitakse,
see on ingellik olend.
"Sa olid laitmatu oma teedel alates su loomispäevast,
kuni sinus leiti ülekohut."
Nii et siin oli see auline taevalik olend,
kel oli kirjeldamatu tarkus, au, ülevus ja vägi,
ning tal oli ainuomane eesõigus kaitsta Jumala trooni.
Kuid siiski leiti temas üleastumine.
Ta läks uhkeks. Uhkusest sai tema allakäik.
Ta visati Jumala taevast välja madalamasse sfääri.
Lihtsalt kujutan ette Kolmainsuse kolme isikut arutlemas:
probleem oli selles, et tegime ta liiga ilusaks,
tal oli lihtne uhkeks minna. Teeme nüüd teistmoodi.
See on lihtsalt minu ettekujutus.
Võtame nüüd midagi nii alandlikku ja tähtsusetut,
et ta ei saaks iialgi uhkeks minna.
Niimoodi loodi Aadam - tähelepanuväärne loodu.
Aadam loodi mullast, tavalisest mullast, mis segati veega
ja siis Jumala käega vormiti.
Meil on siin ka põhjus, miks Jumal ta lõi.
1 Moosese 1:26-27: "Tehkem inimesed oma näo järgi.."
Märkad, Jumal räägib mitmuses, seda esineb Pühakirjas mitu korda.
See on see saladus, et Jumal on üks, kuid ka rohkem kui üks.
"Tehkem inimesed oma näo järgi, meie sarnaseks.."
Need on kaks sõna: järgi (kujul) ja sarnane.
Heebreakeelne sõna "kuju" esineb teisel kujul
kaasaaegses heebrea keeles fraasis "pilti tegema".
See kirjeldab välist sarnasust.
"Sarnasus" on sisemine loomus - kolmeosaline Jumal
lõi kolmeosalise inimese: vaimu, hinge ja ihu.
Kuid teatud mõttes oli just inimese välises väljanägemises see,
mis esindas Jumalat.
Mõnedel inimestel on raske sellega leppida.
Kuid pakun välja, et oli kohane, kui Jumal lihas ilmus,
et see toimus meessoost inimese kujul -
mitte härja või putuka või linnu kujul.
Inimese välises olemuses oli midagi,
mis võis vastu võtta Jumala sisemise olemuse.
Siis Jumal jätkab: "..et nad valitseksid kalade üle meres,
lindude üle taeva all, loomade üle ja kogu maa üle ja
kõigi roomajate üle, kes maa peal roomavad!"
"Ja Jumal lõi inimese oma näo järgi." Märkad, nüüd on see ainsuses:
"..oma (Tema) näo järgi, Jumala näo järgi lõi ta tema,
ta lõi tema meheks ja naiseks."
See on väga oluline. Ajakirjanduses on sel teemal
palju vastuolu hetkel.
Jumal lõi kahte sorti inimesed: meessoost ja naissoost.
Nad on päris erinevad ja midagi vahepealset ei ole.
Ja Jumal lõi neid kogu maailma valitsema.
Nad olid Jumala asevalitsejad.
Aastaid tagasi kui sündisin Indias, valitses Indias asevalitseja.
Ta oli India asekuningas, kes esindas siinset Briti monarhi.
Sellise positsiooni oli Jumal inimese jaoks planeerinud.
Ta oleks olnud asevalitseja või asekuningas -
see, kes valitseb Jumala enda nimel.
See oli Jumala plaan, kavatsus.
Siis näeme kirjeldust, kuidas inimene loodi.
Siin on üks salm - 1 Moosese 2:7, mis hõlmab sellist rikkuste aaret,
et võiksime seda pikalt lahata.
Niimoodi see toimus, 1 Moosese 2:7:
"Ja Issand Jumal valmistas inimese (vormis - heebrea),
kes põrm on, mullast, ja puhus tema ninasse eluhinguse:
nõnda sai inimene elavaks hingeks." Elavaks olendiks -
see ei selgita seda täielikult.
Jumala poolt antud vaimu ja maapinnast võetud mulla kooslus
lõi hinge. Hing on see unikaalne isiksus,
kel on võime öelda: ma teen või ma ei tee,
asi, mis teeb otsused, asi, mis määrab me elukäigu.
See sündis Jumala loomise teona, kui Jumala Vaim -
Jumala sissehingatud eluhingus tuli mullasse ja
inimesest sai unikaalne isiksus, elav hing.
Mul on nii hea meel, et Jenka on siin,
sest mõtlen kui aafriklane mitmes mõttes,
kuna olen pika aja oma elust Aafrikas veetnud.
Oleme eurooplastena mõnes mõttes pikalt maas,
me ei näe neid asju nii selgelt.
Mulle meeldib neid asju kujutleda.
Jumal ütles: probleem Lutsiferiga oli selles, et ta oli liiga imeline,
liiga ilus, liiga väeline, liiga tark,
seega alustame teisest otsast: teeme lihtsalt mulla,
segame sellega natuke vett, teeme savi ja
vormime sellest ihu.
Seal see oli: Jumala poolt loodud ihu,
ilusam skulptuur või kuju kui isegi Michelangelo iial tegi -
täiuslik ihu, kuid see oli lihtsalt savi.
Siis öeldakse: Issand puhus tema ninasse eluhinguse.
Heebrea keel on väga väljendusrikas keel.
Sõna kõla on seotud asjaga, mida see kirjeldab.
Kus öeldakse: "ta puhus", heebrea keeles ütleb "vaiepahh".
Foneetiliselt kutsutakse seda p-tähte klusiiliks,
see on nagu plahvatus.
Ja siis veel "hett", mida tavaline inglane öelda ei oska.
Shotlased oskavad seda öelda:"loch".
See häälik puudub inglisekeelsest sõnavarast.
See on pikk, väljahingav häälik, väljaminev, venitatud kõla:
"jepahh".
Selles kaasneb selline dünaamilisus.
Jumal ei hinganud lihtsalt loiult sellesse savist ihusse,
Ta hingas iseenese sellesse. Ta andis edasi iseenda.
Selle hinguse läbi tuli Jumal sisse.
Ja see tükk savi muutus imepäraselt
elavaks inimihuks, elavaks inimisikuseks
koos kõigi omadustega, mida meie sinuga omame.
Need tulid mullast Jumala sissehingatud hinguse läbi
ja inimesest sai elav hing.
See on meie päritolu, sealt me oleme pärit.
Me pole tähtsusetud,
oleme oma päritolu poolest väga alandlikud,
kuid meil on jumalik saatus.
Meid vormiti ja kujundati Jumala käe läbi,
Jumala Vaim hingas meisse.
Usun, et seetõttu on meil igavikuline saatus,
et elu meis ei saa surra - Jumala elu.
See on väga tõsine mõte me kõigi jaoks,
sest me ei lakka kunagi eksisteerimast.
Meil on vaid kaks varianti: võime eksisteerida Jumala ligiolus
või eksisteerida igavesti Jumala ligiolust eraldatuna,
kuid ühte neist saame me kõik kogema.
Sellist asja nagu inimhinge suremine, pole olemas -
see on igavene. Kas siis heas või halvas.
Niimoodi me tekkisimegi, oleme jumalik looming.
Oleme seda valesti kohelnud, pole osanud seda hinnata,
oleme Jumala varanduse käest lasknud elades ebapühalt,
rumalates lõbutsemistes ja patuses eluviisis,
kuid oleme siiski Jumala sarnasuses.
Märkasin, et lepingus, mille Jumal Noaga pärast veeuputust tegi,
ütles Ta: iga isik, kes tapab inimese,
vastutab selle eest oma eluga, kuna inimene loodi Jumala näo järgi.
Mõrv ei tähenda ainult inimese tapmist,
vaid see hävitab Jumala kuju inimeses.
Seepärast on surmanuhtluse kaotamine
mitu sammu tagasi, mis see riik ja paljud teised teinud on.
Ühel päeval nõuab Jumal rahvastelt vastust selle eest,
mis nad teinud on.
Ruth räägib ka ühel hommikul sellest, kuidas olla Jumala naine.
Ta mainib.. olen selle ütluse temalt varastanud,
kuid ta andestab mulle. Ta ütleb:
kogu loomise käigus polnud ühtegi asja, mis polnud hea,
kuni mees avastas, et tal pole kaaslast.
Esimene asi, mis Jumal ütles, oli, et inimesel pole hea üksi olla.
Kõik, mis Jumal selle hetkeni loonud oli, oli hea.
Nii et naisel on üks eriline koht.
Ilma naiseta ei ole mees see, kes ta olema peaks.
1 Moosese 2:19 ütleb: "Ja Issand Jumal valmistas
mullast kõik loomad väljal ja kõik linnud taeva all
ning tõi inimese juurde, et näha, kuidas tema neid nimetab.
Ja kuidas inimene igat elavat olendit nimetas,
nõnda pidi selle nimi olema. Ja inimene pani nimed
kõigile kariloomadele ja lindudele taeva all ja kõigile metsloomadele,
aga inimesele ei leidunud abilist, kes tema kohane oleks."
Mulle meeldib öelda "abiline, kes teda täiustab".
Usun, et seda teeb naine mehele - teeb ta täielikuks.
Minu puhul kehtib see kindlasti.
"Siis Issand Jumal laskis tulla raske une inimese peale
ja see jäi magama; siis ta võttis ühe tema küljeluudest
ning sulges selle aseme taas lihaga. Ja Issand Jumal ehitas küljeluu,
mille ta inimesest oli võtnud (ehitanud - heebrea),
naiseks ja tõi tema Aadama juurde."
Paljud mehed on nõus, et naised on üks suur saladus?
Ja kuidas suudaks keegi ehitada küljeluust naise?
Sellele pole mingit seletust. Paljud asjad selgitatakse,
kuid sellest Piibel vaikib.
Peame lihtsalt kummarduma Jumala seletamatu tarkuse ees.
Issand tõi naise mehe juurde ja Aadam ütles:
"See on nüüd luu minu luust ja liha minu lihast.
Teda peab hüütama mehe naiseks.."
Heebrea keeles on mees "ish", naine "isha",
seega kahe sõna vahel on otsene seos.
"..sest ta on mehest võetud!
Seepärast jätab mees maha oma isa ja ema ning hoiab oma naise poole,
ja nemad on üks liha!"
Selline on inimkonna algne loomine.
Oleme jumalik looming.
Väga tagasihoidlik materjal, kuid jumalik teos.
Kui me seda ei mõista, ei leia me iial seda rahuldust elus,
mida vajame.
Kui me ei mõista, kui kirjeldamatult väärtuslikud oleme.
Kui oleme endast viletsal arvamusel, ei saa me iial saada selleks,
kelleks Jumal meid plaaninud on.
Me kõigi jaoks on väga tähtis selle tõsiasjaga tegeleda.
Jumala kuju meis on küll rikutud ja rüvetatud,
kuid see on siiski seal olemas.
Sellepärast ütles Jumal, et kui inimese mõrvad,
maksad selle eest oma eluga.
Sest Jumala kuju on selles inimeses.
Kui teeme abordi, siis teeme abordi Jumala kujule.
Ei puuduta seda teemat täna, sellest on küllalt räägitud.
Aadam ja Eeva loodi ühel ülimal põhjusel -
et olla koos Jumalaga.
Pühakiri näitab selgelt, et Jumal tuli igal õhtul aeda.
Seal öeldakse, et Jumal käis ringi, kui päev viluks läks.
Siis Jumal tuli, et olla koos Aadama ja Eevaga.
Kuid teate sellest maost. Sellest tahaksin hiljem pikemalt rääkida.
Jumal andis Aadamale ülesande.
Ülesandeks oli aeda hooldada.
Ta ülesandeks oli aia eest hoolitseda, seda kaitsta,
selle üle valvata ja ta ebaõnnestus selles.
Inimkonna esimene ebaõnnestumine oli mehes.
Esimene, mis tegelikult kirja pandi, oli naises,
kuid mees oli hooletu oma kohustuses.
Ta ei olnud seal, kus ta olema oleks pidanud.
See on meie tänapäevase elu probleem.
Kohusetundetud mehed.
Mehed, kes on oma kohustustest loobunud.
Ja peaaegu paratamatult on naised võtnud positsiooni,
et seda tühimikku täita.
Kuid see polnud iial Jumala plaan.
Jumalal on üks plaan ja see toimib.
Loeme kiusatusest, mis Eevale esitati,
kuid pead meeles pidama, et see oli Aadama süü,
et Eeva seal ilma kaitseta oli, ja et madu aeda pääses.
Aadam oleks pidanud aeda kaitsma.
1 Moosese 3 ütleb: "Aga madu oli kavalam
kõigist loomadest väljal, kelle Issand Jumal oli teinud,
ja ta ütles naisele: "Kas Jumal on tõesti öelnud,
et te ei tohi süüa mitte ühestki rohuaia puust?"
Ta ei eiranud koheselt Jumala Sõna, vaid ta seadis selle küsimärgi alla.
Kui Eeva aga selle küsimuse üle mõtisklema jäi, sai ta lüüa.
Sel hetkel, kui laseme end Jumala Sõnas kahtlema hakata,
oleme teel kaotuse poole.
Kui vaatame tagasi viimase saja aasta ajaloole,
19. sajandi lõpu poole oli üks teoloogide liikumine,
algselt vist Saksamaal.
Nad hakkasid kahtlema, kas Piibel oli ikka täpne ja
inspireeritud Jumala Sõna või oli see üks kirjutiste kogum.
See liikumine levis teistele maadele: Norrasse, Suurbritanniasse,
lõpuks Ameerikasse.
Kuid selle tagajärjed, kui kaalutleda uskmatust
Jumala Sõna suhtes, on niivõrd katastroofilised,
et peame seda kõik tõsiselt võtma.
See algne küsimus tõstatati kõigepealt Saksamaal
ühe Saksa teoloogi poolt.
Saksamaalt on üles kerkinud kaks meest,
kes on põhjustanud rohkem inimkannatusi,
kui peaaegu ükski teine isik inimajaloos.
Esimene oli Karl Marx ja teine Adolf Hitler.
Minu arvates olid nemad Jumala Sõna üle kahtlemise
otsene tulemus.
Kui jääme mõtisklema küsimuse üle, oleme Saatana väele tee avanud.
Madu ütles naisele: "Kas Jumal on tõesti öelnud,
et te ei tohi süüa mitte ühestki rohuaia puust?"
Ja naine vastas maole: "Me sööme küll rohuaia puude vilja."
Ta ei tahtnud teadvustada, et mingid piirangud olid seatud.
"..aga selle puu viljast, mis on keset aeda, on Jumal öelnud:
Te ei tohi sellest süüa ega selle külge puutuda, et te ei sureks!"
Ja madu ütles naisele: "Te ei sure, kindlasti mitte,
aga Jumal teab, et päeval, mil te sellest sööte,
lähevad teie silmad lahti ja te saate Jumala sarnaseks,
tundes head ja kurja."
Siin on kolm sammu allapoole.
Inglise keeles algavad need kõik d-tähega, Jumala Sõna suhtes:
selles kahelda, seda mitte uskuda ja kolmas samm -
sellele mitte kuuletuda.
Kui soovite rohkem infot Derek Prince'i materjalide kohta UKs,
tellige DPM materjalide kataloog telefonil: +44 1462 492100
või külastage teenistuse kodulehte: www.dpmuk.org.
Tõlge: Riina Karik