Bruden förbereder sig Del 1/2
Först vill jag säga att det är en enorm utmaning och ett privilegium för mig -
att följa två män som Bill Bright och George Otis.
Jag har beundrat och bett för bådas tjänst under lång tid -
och jag tror passionerat på de saker Bill Bright står för.
Jag vill att ni ska veta det. Fasta och bön -
och att predika evangeliet om riket för alla nationer.
George, jag tror att jag har berättat om vårt besök på Kuba.
Ja. Mitt radioprogram sänds ju på ett dussintal språk varav ett är spanska -
och vi gjorde sändningar från hans station någonstans i Kalifornien -
in i Kuba och större delen av Latinamerika.
Vi hade inga pengar, så vi betalade helt enkelt inte -
men sändningarna pågick under flera år.
För 1,5 år sedan for Ruth och jag till Kuba -
för att predika. En komplicerad historia som jag inte kan berätta.
Jag fick inte tillåtelse att predika. Jag fick tala med tio personer i taget.
Jag sa att det går lika bra.
Jag for vidare till ett annat land i området och talade till 15 000, -
men jag talade lika gärna till 10 som till 15 000.
De gjorde kassetter av alla mina budskap som utgår från Kuba -
till stora delar av Latinamerika.
Varför sa jag det? - Du var välkänd i Kuba.
Ruth vet vanligtvis vad jag ska säga härnäst.
Jag är inte särskilt välkänd i Florida -
där jag har bott i trettio år.
Vi har inte tillbringat så mycket tid där.
På hotellrummet i Havanna beställde vi rumsservice.
En ung pojke kom in och det första han sa var: -
"Gud välsigne er!" vilket är lite ovanligt.
Vi beställde vatten eller liknande.
Sedan kom han tillbaka och jag skrev på hans kvitto.
Han såg på underskriften och sa: "Är du Derek Prince?"
"Känner du till mig?" "Jag hör om dig varje dag på bibelskolan!"
Så jag vill säga att jag är en välkänd person på Kuba -
och ingenstans på Kuba var jag okänd. Vet du varför?
På grund av radion.
Av Kubas 11 miljoner invånare i dag -
uppskattar man att åtminstone 3 miljoner tror på Jesus Kristus.
Så tack, gode Gud för Fidel Castro!
Och tack Gud för radion.
Det händer spännande saker där.
Några av bröderna smugglade in min litteratur i Kuba -
i sin resväska och en av dem råkade öppnades.
och spanskt material föll ut.
Han började be om ursäkt men tullmannen plockade upp det -
och sa: "Derek Prince är godkänd." Ofattbart!
Vi har aldrig ansökt om det.
Regeringens tryckpressar i Kuba -
trycker nu mitt material åt resten av Latinamerika.
Man kan helt enkelt inte besegra Gud!
Jag vill egentligen inte predika. Vi har hört så mycket -
men jag är antagligen skyldig er det. Ni har ju betalat min biljett -
och jag tror att Gud har gett mig ett budskap.
Vi ska göra vår proklamation. Inte den långa komplicerade -
utan vår tjänsteproklamation från Matt. 24:14.
"Och detta evangelium om riket skall predikas i hela världen -
till ett vittnesbörd för alla folk, och sedan skall slutet komma."
När ska slutet komma? Efter vad?
När änglarna har predikat evangeliet? Nej, människor som du och jag.
Tar vi inte evangeliet till de nationer som inte hört det -
håller vi tillbaka Herrens ankomst. Han återvänder inte innan vi lytt.
Vad ska jag göra nu? - Predika. - Javisst.
Ni förstår varför jag behöver en fru.
Jag tackar verkligen Gud för min fru.
Gud visade i en vision att jag skulle gifta mig med denna kvinna.
Jag hade bara bett för hennes ryggproblem en gång i Jerusalem.
Jag brukar be för sådana problem och organisationen hon jobbade för -
har distribuerat mitt material. Jag hade varit självisk annars.
Så jag gick till deras kontor och frågade efter Ruth Baker.
De svarade "Ja, men hon är sjuk med ryggproblem."
Herren sa till mig: "Ska du be eller inte?"
Jag sa att jag brukar be och frågade om de trodde hon ville ha förbön.
De ringde och hon sa "ja".
Jag försökte ta mig dit men for vilse på Jerusalems gator.
Jag skjutsades av en ung kristen vän i en Volkswagen-skåpbil -
men efter en halvtimme gav vi upp och trodde att det inte var Guds vilja.
Så vi stannade och upptäckte att vi stod precis utanför hennes hus.
Jag gick in och hon låg på soffan.
Jag hade ju aldrig medvetet träffat henne förut -
så jag sa att jag brukar be på ett ovanligt sätt som jag måste förklara.
Jag kontrollerar om dina ben är lika långa.
Är de olika växer det korta ut. Då vet du att Gud rör vid dig och blir helad.
Förresten gjorde jag detta för en dam efter festen i går kväll mitt i gången.
Jag kände mig lite blyg och sa: "Är det okej att jag kollar dina ben?"
Hon sa: "Ja."
Jag kollade dem och sa "Så anmärkningsvärt! De är lika långa."
Det är väldigt ovanligt.
"Har någon bett för dig?" Hon sa: "Ja, du!"
Jag visste inte det för det var tre år tidigare.
Jag hade gjort min plikt och for.
Jag sökte verkligen Gud för om det var dags att återvända till Jerusalem, -
för Guds primära kallelse till mig är till Jerusalem.
Så jag våndades hela natten och försökte höra från Gud.
Jag måste ta flyget nästa morgon, men mitt i natten fick jag en vision -
av en kvinna i en ovanlig arabisk klänning -
med en ovanlig kroppsställning. Hon satt vid ett spår eller en väg -
som ledde uppför en brant backe och spåret slingrade sig hit och dit.
Jag förstod att det var vägen tillbaka till Jerusalem som gick i sicksack.
Sedan fick jag intrycket att jag skulle gifta mig med damen vid vägens start.
Jag hade bara mött henne en gång och mindes inte ens hennes namn.
Jag blev ganska upprörd och sa: "Herre, ber Du mig att gifta mig med -
en kvinna jag inte känner och inte älskar?" Gud svarade inte.
Jag sa: "Pingstpastorer kan hamna i problem här så jag ska vara försiktig.
Jag tänker ta det långsamt."
Jag for tillbaka till USA, men efter en månad hade jag ännu ingen frid -
så jag skrev ett brev och sa: "Om du någonsin kommer till USA -
finns det en gemenskap i Kansas City med intresse för Israel -
och de skulle bli glada för ett besök från dig."
Hon skrev tillbaka: "Jag kommer nästa vecka -
för att ta min dotter till en bibelskola." Så saker utvecklade sig.
Om du känner mig vet du att det sista jag vill göra är att ringa.
Jag ringer bara på högtidsdagar.
Men jag tänkte att jag tar tjuren vid hornen.
Jag visste vilket nummer hon skulle bo på här i Maryland.
Så jag ringde och frågade: "Är det här Ruth Baker vistas?"
Familjen hon bodde hos lyssnade ofta till mina band -
och damen som svarade kände igen min röst!
Så vi hade en trevlig konversation om simning och sådant.
Sakerna gick vidare sig och det slutade med att vi gifte oss.
Gud har gett mig den mest underbara hustru. Jag tackar Gud för henne.
Jag säger till henne och till alla: "Utan dig kunde jag inte göra -
det jag gör för Herren." Jag planerade inte att säga detta, men -
är någon i samma situation, så fatta mod.
En dyrbar broder skrev till mig. Han hade nyligen förlorat sin hustru.
Han tänkte att jag förstod eftersom min första hustru dog.
Vem du än är. Var du än är. Gud är på din sida.
Lita på Honom. Han tar dig igenom. Försök inte lösa problemet själv.
Låt Honom göra det.
Berätta om boken?
- Att Gud är en äktenskapsmäklare. - Ska jag säga det?
Vill du veta mer har jag skrivit boken: "Gud är en äktenskapsmäklare".
Vissa av er har läst den. Den handlar om -
hur man hittar sin respektive, oavsett om man är man eller kvinna.
I den berättar jag hur Gud visade mig -
hur jag skulle gifta mig med både min första och min andra fru.
Jag är en intellektuell person som kan hantera intellektuella problem -
men inte bedöma karaktärer. Jag tror människor är vad de säger -
och de flesta är inte det.
Så Gud har aldrig anförtrott mig att välja min egen fru.
Han visade mig varje gång -
vem jag skulle gifta mig med. Det blev 100 % succé båda gångerna!
Tack, Herre!
Jag bara litar på att detta är budskapet Herren vill att jag ger -
för jag hade kunnat avsluta efter Bill Bright och säga: "Nu kör vi!"
Jag tror på allt han sa och är helt för allt han predikade.
Jag tror att det är Amerikas enda hopp. Men låt mig också säga -
att jag är passionerat överlåten till att sprida evangeliet till varje nation.
Det är Derek Prince Ministries valspråk: -
Att nå de onådda och undervisa dem som inte har fått undervisning.
Sedan vi antog den visionen har Gud låtit oss nå 140 nationer.
Mina skrifter har översatts till 60 utländska språk -
och mitt radioprogram är på åtminstone tolv språk.
Inklusive kinesiska, ryska, arabiska och spanska.
Med dessa språk når man sannolikt halva jordklotet.
Jag tackar Gud för radion, broder. Jag vill att du ska veta det.
Så jag trodde inte jag behövde en större utmaning än den vi hade.
Jag tackar Gud för den amerikanska och den kanadensiska styrelsen här.
Jag skulle vilja att ni stod upp men det tar för lång tid.
Jag tackar Gud för personalen här som bär fina emblem.
Ser någon hjälpsam och intelligent ut är det sannolikt en i vår personal.
Men jag känner, och detta har jag bara delvis delat -
med några i amerikanska styrelsen att Gud har gett mig en vision till.
Jag säger detta med försiktighet -
för jag är totalt överlåten till visionen vi har.
Men förstår jag Guds handlingssätt rätt säger Han till mig: -
"Det finns en sak som är dyrbarare för Mig -
än alla saker du för närvarande håller på med.
En sak, som Jag är ännu mer entusiastisk över. Vet du vad det är?
Min brud. Församlingen."
Det är logiskt. Vilken man som helst som ska gifta sig -
har vänner och göromål som han är intresserad av -
men tro mig, hans största intresse är hans brud. Visst är det så?
Jag tror att Jesus har klargjort för mig är att Hans största intresse -
är Hans brud, församlingen. Han har visat mig att jag har ett ansvar -
att vara en av dem som förbereder bruden för brudgummen -
för i nuläget är bruden långt ifrån redo, mina kära syskon.
Låt oss läsa i Upp 19:6.
"Jag hörde liksom rösten från en stor skara, lik bruset av stora vatten -
och dånet av kraftig åska, och de sade: 'Halleluja!
Herren vår Gud, den Allsmäktige, har blivit konung."
Himlen är enormt entusiastisk. Vad är orsaken? Vi fortsätter.
"Låt oss vara glada och jubla och ge honom äran.
Ty Lammets bröllop har kommit, och hans brud har gjort sig redo."
Därför var hela himlen entusiastisk. Det skulle bli bröllopsmåltid.
Nyligen gifte jag bort min yngsta och enda ogifta dotter.
Min lilla svarta, afrikanska dotter som döende plockades upp från golvet -
i en afrikansk hydda och kastades i min och min första frus famn.
Hon gifte sig för en dryg månad sedan i Clearwater i Florida.
Det var mycket iver. Det blir säkert mycket uppståndelse i himlen -
för ett bröllop borde aldrig genomföras utan det.
Men jag vill peka på en mycket viktig sak.
Det står: "Hans brud har gjort sig redo".
Jag har levt i flera kulturer, Mellanöstern, Afrika och så vidare -
och jag känner inte till någon kultur där brudgummen gör sin brud redo.
Visst är det så? Det är alltid hennes ansvar.
Detta bibelord säger att hon "har gjort sig redo".
Inte att hon förbereder sig, utan att hon är redo.
När jag var pastor i London fanns en jamaicansk syster i församlingen.
Hon bad ofta och sa varje gång: "Herre, hjälp oss att minnas -
att det inte räcker att förbereda sig. Vi måste vara redo."
Det fastnade hos mig.
Så minns att bruden måste göra sig själv redo.
Vers 8 beskriver en av förberedelserna.
"Åt henne har givits att klä sig i skinande, rent linnetyg.'
Linnetyget är de heligas rättfärdighet."
Vi ska se på det uttalandet.
Det fina linnetyget som brudklänningen består av -
tillverkas av de heligas rättfärdiga gärningar.
När vi först tar emot Jesus i tro som vår Frälsare och Herre -
tillskrivs Hans rättfärdighet oss.
Men när vi lever för Honom måste den levas ut i våra liv.
Så detta talar inte om tillskriven rättfärdighet utan utlevd rättfärdighet.
Hennes brudklänning är gjord av rättfärdiga gärningar.
Då uppstår frågan om vi har tillräckligt med tyg till en riktig brudklänning.
Ingen brud gifter sig någonsin i bikini.
En brudklänning är vanligtvis ganska fyllig -
och vi kommer att behöva en brudklänning av rättfärdiga gärningar.
I Matt 5:16 säger Jesus: -
"Låt...ert ljus lysa för människorna, så att [alla] ser..."
Vi tänker ofta att detta är något passivt -
som bara händer för att vi är kristna.
Men läser man resten av versen står det: -
"Låt...ert ljus lysa för människorna, -
så att de ser era goda gärningar och prisar er Fader i himlen."
Våra liv skiner genom de goda gärningar vi gör.
Inga goda gärningar? Inget ljus.
Jag tänkte repetera... kom, så gör vi det.
Detta är vår andra proklamation. Vi tar inget extra betalt.
Den är från Tit 2:11-14.
"Ty Guds nåd har uppenbarats till frälsning för alla människor.
Den fostrar oss att säga nej till ogudaktighet och världsliga begär -
att leva anständigt, rättfärdigt och gudfruktigt i den tid som nu är, -
medan vi väntar på det saliga hoppet, -
att vår store Gud och Frälsare Jesus Kristus skall träda fram i härlighet.
Han har offrat sig själv för oss för att friköpa oss från all laglöshet -
och rena åt sig ett egendomsfolk, -
som är uppfyllt av iver att göra goda gärningar." Jag frågar mig ofta -
varför Gud inte ingriper och avslutar tidsåldern.
Vad väntar Han på? Svaret jag får är alltid: "Hans eget egendomsfolk".
Det är vad Gud får ut av historien, ett egendomsfolk.
2 Petr 3 säger: "Herren dröjer inte med att uppfylla sitt löfte...
Han har tålamod...han [vill] inte att någon skall gå förlorad -
utan att alla skall få tid att omvända sig." Detta gäller nog inte -
hela mänskligheten för många omvänder sig aldrig.
Som jag förstår det handlar detta om bruden.
Gud väntar och väntar. Han kan hämta hem dem som redan är redo -
men Han kommer inte att göra det förrän antalet är komplett.
Jag är inte officiellt presbyterian, men jag tror på gudomligt utväljande.
Det blir inga överraskningar för Gud i himlen, men kanske många för oss.
Vi möter kanske någon och får säga: -
"Jag förväntade mig aldrig att träffa dig här."
Men Gud kommer aldrig att säga så.
Han vet vem som kommer och väntar tills listan är färdig.
Men klänningen vi ska bära är gjord av våra goda gärningar.
I församlingen pågår ju alltid en motsättning mellan nåd och gärningar.
Vissa är för nåd, andra för gärningar men båda är mycket ensidiga.
Bibelordet vi citerade sa: "Guds nåd som ger frälsning -
har uppenbarats för alla människor... så vi ska bli ivriga att göra gott."
Det är den rätta kombinationen.
Nåd som inte producerar goda gärningar är inte äkta -
och goda gärningar som inte kommer ur nåd är inte äkta.
Vi måste ha båda. De kommer att utgöra vår klänning.
Frågan är vilka goda gärningar Gud är ute efter?
Det kan man ge ett utförligt svar på -
men jag ska bara läsa några ställen från 1 Tim.
Först tar vi goda gärningar för män och sedan goda gärningar för kvinnor.
1 Tim 3:1.
"Vill [någon] få en [biskops] tjänst"... "övervakare" är ett bättre ord -
"så önskar han sig en god uppgift. En församlingsledare skall vara" -
här kommer listan: "oklanderlig, en enda kvinnas man, nykter, -
förståndig, aktad, gästfri och en god lärare.
Han får inte missbruka vin eller vara våldsam, utan...penningbegär."
"Han skall ta väl hand om sin familj -
och se till att hans barn lyder och visar all respekt."
Det är en liten lista. Nu till kvinnorna längre fram i samma brev.
Vi ska peka på några gemensamma saker. 1 Tim 5:9-10.
Stycket handlar om kristna änkor som tagits in -
i ett system som församlingen ansvarar för.
Hur många församlingar i dagens Amerika är ansvariga för änkor?
Vad har hänt?
Den tidiga församlingen accepterade ansvaret för sina änkor -
på vissa villkor som Paulus fastställer här.
"Till 'församlingsänka' skall den utses som är minst sextio år -
och har varit en enda mans kvinna.
Hon skall vara känd för att ha gjort mycket gott: uppfostrat barn, -
visat gästfrihet, tvättat de heligas fötter, hjälpt nödlidande -
och sökt varje tillfälle att göra gott."
Här har du två ställen att studera när det passar dig -
med två listor på de främsta gärningarna för män och kvinnor.
Låt oss fråga oss om våra församlingar undervisar och gör detta.
Ser vi denna sorts goda gärningar utgå från den moderna församlingen -
vare sig den är karismatisk, baptistisk, eller presbyteriansk. Vad betonas?
Vi ska läsa ett ställe till som enligt mig är den avgörande faktorn.
Jak 1:27.
"En gudstjänst som är ren och fläckfri inför Gud och Fadern [är]..."
Vad kommer sedan?
"Att ta sig an föräldralösa barn och änkor" är nummer ett på listan.
Hur många församlingar i det här landet gör det i dag?
Om du vill beställa Derek Prince undervisning -
kontakta oss och begär en aktuell produktlista.
Våra kontaktuppgifter visas på skärmen.
Översättning: Åsa Eriksson