o
DEREK PRINCE: PALVONTA 3/3
Olemme antaneet kristillisyydestä tietyn kuvan.
Onneksi olemme antaneet myös Sanan, Raamatun.
Palvonnasta antamamme kuva on hyvin vajavainen.
Kun ihmiset toimivat oikein, se aiheuttaa kummastusta.
Olemme ehdollistaneet ihmiset hyväksymään poikkeavan.
Tässä seurakunnassa asiat ovat eri tavalla, -
mutta kristikansasta suuri osa liikkuu hyvin rajoitetusti.
He kävelevät kirkkoon, istuvat, nousevat seisomaan, -
istuutuvat, nousevat ylös ja kävelevät ulos.
Eikö tämä olekin totta?
Toimin niin vuosikaudet.
Se ei ole Jumalan tahto.
Se turhauttaa Jumalaa.
Jumala haluaa, että palvomme päästä varpaisiin -
ja kaikella siltä väliltä.
Haluan puhua kolmesta toisiinsa läheisesti liittyvästä asiasta: -
kiitos, ylistys ja palvonta.
Ne ovat kaikki hyviä, mutta ne eivät ole toistensa korvaajia.
Kiitoksella tunnustamme Jumalan hyvyyden ja laupeuden.
Ylistyksellä tunnustamme Jumalan suuruuden.
Palvonnalla tunnustamme erään määrättömän ominaisuuden, -
Jumalan pyhyyden.
Näin se on.
Ilman aitoa palvontaa Jumalan pyhyys jää huomiotta.
Jumalan pyhyys on ainutlaatuista.
Jumalalla on monia ihania ominaisuuksia.
Hän on viisas, vahva, oikeudenmukainen ja älykäs.
Samoja ominaisuuksia on myös ihmisillä.
Pyhyyttä on vain yhdessä persoonassa, Jumalassa.
Se on Jumalassa ainutlaatuista.
Pohditaan kiitoksen, ylistyksen ja palvonnan suhdetta.
Avataan Ps. 100:4
"Käykää Hänen portteihinsa kiittäen," -
"Hänen esikartanoihinsa ylistystä veisaten."
"Ylistäkää Häntä, kiittäkää Hänen nimeänsä."
Se on määrätty, muuttumaton tapa lähestyä Jumalaa.
Hänen portteihinsa voi käydä kiittäen.
Hänen esikartanoihinsa pääsee ylistämällä.
Voi rukoilla ilman sitä, mutta silloin jää loitolle.
Sitä on kuin ne 10 pitalista, jotka huusivat Jeesukselta armoa etäältä.
Jeesus vastasi, mutta miehet jäivät kauas Jumalasta.
Ellei ole jokin välitön hätätilanne, -
aloitan aina rukoukseni kiittämällä ja sitten ylistämällä Jumalaa.
Se luo yhteyden Jumalaan. Se on tie Hänen läsnäoloonsa.
Mitä sitten tehdä Jumalan läsnäolossa?
Se kerrotaan Ps. 95:ssä.
Luemme 7 ensimmäistä jaetta.
"Tulkaa, kohottakaamme ilohuuto Herralle," -
"riemuhuuto pelastuksemme kalliolle."
Tässä puhutaan huutamisesta, ei kovaäänisestä laulamisesta.
"Käykäämme kiittäen Hänen kasvojensa eteen," -
"veisatkaamme Hänelle riemuvirsiä."
"Sillä Herra on suuri Jumala, suuri kuningas yli kaikkien jumalien."
Jumalan läsnäoloon pääsee kiittäen ja ylistäen riemuiten.
Ilo- ja riemuhuuto vievät meidät Jumalan eteen.
Ylistämme Hänen suuruuttaan.
Hän on suuri Luoja.
"Maan syvyydet ovat Hänen kädessään ja Hänen ovat vuorten kukkulat."
"Hänen on meri, Hän on sen luonut, Hänen on maa, Hän on sen tehnyt."
Hän on kaiken Luoja.
Ei siinä vielä kaikki.
Mitä ajattelisitte, -
jos joka sunnuntai lentäisin Floridasta Atlantaan ja takaisin, -
mutta en lainkaan poistuisi lentokentältä Atlantassa?
Kysyisitte varmasti, miksi en tee Atlantassa mitään.
Kristityistä suurin osa toimii niin.
Hankkiudumme Jumalan läsnäoloon -
ja otamme heti paluulennon.
Emme tehneet sitä, mitä varten tulimme.
Tämä saattaa antaa uutta ajateltavaa.
Tulemme siis Jumalan eteen ylistäen ja kiittäen.
Jae 6: "Tulkaa, kumartukaamme ja polvistukaamme"
Palvonta on myös ruumiinasento.
Miksi me tulimmekaan Jumalan eteen?
Haluamme palvoa.
On naurettavaa, että laulujen jälkeen käännymme pois.
Silloin unohtuu se, mitä varten tulimme.
Jae 6: "Tulkaa, kumartukaamme."
"Langetkaamme polvillemme Herran, meidän Luojamme, eteen."
Se on ruumiin asento.
"Sillä Hän on meidän Jumalamme."
Tunnustamme Hänet Jumalaksemme palvomalla Häntä.
Saamme palvoa vain Jumalaa.
Voimme ylistää ja kiittää ihmistä, mutta palvonta kuuluu Jumalalle.
Kuuluu sanoa: "Jumala, olet Jumalamme. Palvomme Sinua."
Emme sano sitä seisaaltaan. Me polvistumme.
Ojennamme kätemme ja kumarrumme.
Palvomme koko olemuksellamme.
Olen pannut merkille erään seikan viihdemaailmassa.
Kaksi ihmisryhmää ovat erityisen taitavia viihdyttäjiä: -
juutalaiset ja tummat.
Tämä on huomioni.
Mikä heitä yhdistää? Tunnen kumpiakin.
He suhtautuvat työhönsä intohimoisesti.
Se ei ole heille pelkkä esitys. He heittäytyvät koko olemuksellaan.
Se on palvonnan avain.
Antaudu kokonaan.
Jae 7: "Olemme lauma, jota Hänen kätensä kaitsee."
Luulisi, että jae loppuu tähän.
Alkaa kuitenkin uusi lause, joka jatkuu seuraavassa jakeessa.
"Jospa te tänä päivänä kuulisitte Hänen äänensä."
Koska kuulemme Jumalan äänen?
Palvoessamme.
Silloin kuulemme Jumalan äänen.
Kuulen usein hienoja profetioita, jotka kuuntelen aina tarkasti.
Palvonnan ilmapiirissä profetia osuu lähes aina oikeaan.
Silloin kuulemme Hänen äänensä.
Jos tekee pelkän matkan sinne ja takaisin, kaikki jää kokematta.
Silloin ei kuule Jumalan ääntä.
Jumalan äänen kuuleminen on todellakin tarpeen.
Palvontaan liittyy eräs asia.
Se käy ilmi Marian ja Martan suhteesta.
Tiedämme Mariasta kaksi asiaa.
Ensiksikin hän istui Jeesuksen jalkojen juurella.
Martta oli askareiden rasittama.
Kuinka monet kristityt ovat samoin kuormitettuja?
Maria istui Jeesuksen jalkojen juuressa.
Martta toivoi apua keittiössä.
Jeesus sanoi, että Maria oli valinnut hyvän osan, -
jota ei oteta häneltä pois.
Myöhemmin Lasaruksen, Marian ja Martan kotona järjestettiin pidot -
sen jälkeen kun Lasarus oli noussut kuolleista.
Se on hyvä tapa juhlistaa kuolleista heräämistä.
Sanotaan, että Martta palveli, Lasarus istui pöydän ääressä -
ja Maria teki jotakin ihmeellistä.
Hän haki kalleimman aarteensa, nardusvoidepullon.
Se vastasi arvoltaan kahdeksan kuukauden palkkaa.
Se ei ollut halpaa.
Maria rikkoi pullon ja voiteli Jeesuksen pään.
Huone tuli täyteen voiteen tuoksua.
Tuoksu merkitsi palvontaa.
Uskonnolliset ihmiset ja jotkut opetuslapset sanoivat: -
"Mitä tuhlausta! Rahan olisi voinut antaa köyhille."
Hassua, miten köyhät tulivatkin mieleen juuri silloin.
Jeesus sanoi: "Voitte auttaa köyhiä milloin tahansa."
Se, joka arvosteli eniten, varasti yhteisestä kassasta.
He tekivät ison virheen.
Huone tulvi ihanaa tuoksua.
Arvosteleva asenne esti opetuslapsia nauttimasta siitä.
Jeesus sanoi, että Maria toimi Hänen hautaamistaan varten.
Istumalla Jeesuksen jalkojen juuressa Maria oli oppinut jotakin.
Hän tiesi, että Jeesus kuolee. Hän halusi voidella Hänet ajoissa.
Muut naiset tulivat voiteiden kanssa, -
kun Jeesus oli jo ehtinyt nousta haudasta.
Se oli silloin myöhäistä.
Haluan korostaa Jeesuksen läsnäolossa viipymistä palvonnassa.
Jumala on opettanut Ruthille ja minulle siitä jo vuosien ajan.
Ystävämme Johannes Facius on rukousjärjestön johtaja.
Hän on uraauurtava opettaja palvonnan alueella.
Hänen mukaansa Jumalan läsnäolossa viipyminen -
on ajan panostamista Jeesukseen.
Maria voiteli Jeesuksen pään kallisarvoisella voiteella.
Jotkut pitivät sitä tuhlauksena.
Herran silmissä se oli arvokas teko.
Maria istui Jeesuksen jalkojen juurella ja palvoi Häntä.
Käytä aikaa Jumalan läsnä- olossa viipymiseen palvonnassa.
Vuosia sitten Ruthilla ja minulla oli rukouslista, -
jonka kävimme läpi joka keskiviikko.
Joitakin vuosia sitten Jumala johdatti meidät toimimaan toisin.
Nykyään meillä ei ole keskiviikoksi ennalta määrättyä ohjelmaa.
Olemme vain Herran läsnäolossa.
On yllättävää, mitä tapahtuu.
Se ei ole koskaan tylsää.
Jumala antaa jotakin uutta joka keskiviikko.
Haluan rohkaista käyttämään aikaa.
Viivy Herran läsnäolossa. Palvo Häntä. Se muuttaa sinut.
Se muuttaa perinpohjin.
Palvonta muuttaa ihmistä enemmän kuin mikään muu.
Tarkastellaan lyhyesti Jes. 6:ta.
Tämä on minulle rakas raamatunkohta.
Tämä kohta luettiin ensimmäisenä, sen jälkeen kun olin tullut uskoon.
Sillä on minulle erikoismerkitys.
Aloitetaan Jes. 6:1stä: "Kuningas Ussian kuolinvuotena" -
"minä näin Herran istuvan korkealla ja ylhäisellä istuimella," -
"ja Hänen vaatteensa liepeet täyttivät temppelin."
"Serafit seisoivat Hänen ympärillään."
"Kullakin oli kuusi siipeä: kahdella he peittivät kasvonsa," -
"kahdella he peittivät jalkansa ja kahdella he lensivät."
Serafeilla on kuusi, kerubeilla neljä siipeä.
Kerubeista puhutaan Hes. 1:ssä. Serafeista puhutaan Ilm. 4:ssä.
Neljällä elävällä olennolla oli kuusi siipeä.
Katsotaan, mitä serafit tekivät siivillään Jes. 6:ssa.
Se on hieno kuvaus palvonnan ja palvelemisen suhteesta.
Kahdella siivellä serafit peittivät kasvonsa.
Kahdella siivellä he peittivät jalkansa.
Se on palvonta-asento, josta huokuu Jumalan kunnioitus.
Kahdella siivellä serafit lensivät.
Se on palvelemista.
Palvonnalle neljä siipeä, palvelemiselle kaksi.
Tämä on suhde.
Palvonnalle annetaan kaksi kertaa enemmän kuin palvelemiselle.
Suhteen pitäisi olla tämä.
Emme pysty parantelemaan taivaan mallia.
Palveleminen on ajanhukkaa, jos unohdamme palvonnan.
Vain palvonnasta kumpuava palvelu toteuttaa Jumalan tahdon.
Meillä on hyvä ystävä, joka on tuttu täälläkin.
Hän on ihana ja hyvin toimelias sisar.
Puhuimme tästä aiheesta erään veljen kanssa.
Ruth sanoi, että sisar käyttää kaikkia kuutta siipiä lentämiseen.
Veli sanoi: "Hänellä onkin kahdeksan siipeä."
Tunnetko ihmisiä, jotka lentävät kuudella siivellä?
He eivät viivähdä Herran läsnäolossa.
He eivät tarjoa pyhintä asiaa, palvontaa.
Sana "serafi" merkitsee palavaa, tulista olentoa.
Hepreankielinen sana "srefa" merkitsee tulta.
Mitä he sanoivat?
Pyhä, pyhä, pyhä Herra Sebaot
Ilm. 4:ssä samat serafit sanoivat juuri samoin.
Se ei koskaan muutu.
"Pyhä" on ainoa sana, joka sanotaan kolmesti.
Se mainitaan Vanhassa ja Uudessa testamentissa.
Se on Jumalan ainutlaatuinen ominaisuus.
Maailmassa ei ole ketään muuta, johon se sopii.
Ihminen ei voi olla pyhä, jos hän ei ole kohdannut Jumalaa.
Pyhyys ei ole vanhurskautta. Vanhurskaus on ihana asia.
Job oli vanhurskas.
Hän säilytti vanhurskautensa Jumalan edessä.
Kun hän näki Herran pyhyyden, hän huomasi olevansa epäpuhdas.
On monia vanhurskaita ihmisiä, kiitos Jumalalle.
Ihminen, joka ei ole kohdannut Jumalaa, ei voi olla pyhä.
Jes. 6:4:ssä sanotaan: -
"Kynnysten perustukset vapisivat heidän huutonsa äänestä," -
"ja huone täyttyi savulla."
Se on suitsukkeen savua, joka merkitsee palvontaa.
Seuraava seikka on merkittävä.
Jae 8: "Minä kuulin Herran äänen sanovan: 'Kenet minä lähetän?'
"Kuka menee meidän puolestamme?"
Herra ei puhunut Jesajalle. Hän puhui yleisesti.
Jesaja kuuli sen, koska hänellä oli palvojan asenne.
Silloin kuulee Herran äänen.
Luetaan lopuksi raamatunkohta Ilm. 5:stä.
Vuosi tai pari vuotta sitten sanoin Ruthille: -
"Meidän pitää lukea enemmän Ilmestyskirjaa," -
"vaikka sitä on joskus vaikea ymmärtää."
Luimme sen kerran. Emme ymmärtäneet mitään.
Toisellakaan kerralla emme ymmärtäneet.
Kolmannella kerralla se alkoi avautua hieman.
Nyt luemme Ilm. 4:ää ja 5:tä jatkuvasti.
Voisin puhua niistä vaikka koko päivän.
Ilm. 4:ssä ollaan valtaistuinsalissa.
Siellä hallitaan maailmankaikkeutta.
Avainsana on "valtaistuin".
Se esiintyy 14 kertaa tässä lyhyessä luvussa.
Meille näytetään, mitä valtaistuinsalissa tapahtuu.
Palvonta on tunnusomaista toimintaa valtaistuinsalissa.
Neljä elävää olentoa sanoivat samaa -
kuin Jes. 6:ssa. He ovat muuttumattomia.
Uskon, että he tänäkin päivänä sanovat samaa.
"Pyhä, pyhä, pyhä on Herra Jumala, Kaikkivaltias," -
"joka oli, on ja tuleva on."
"Aina kun olennot kunnioittavat, ylistävät ja kiittävät Häntä," -
"lankeavat ne 24 vanhinta Hänen eteensä" -
"ja kumartaen rukoilevat Häntä" -
"ja heittävät kruununsa valtaistuimen eteen".
Näin taivaassa palvotaan.
Vanhimmat lankeavat maahan Hänen eteensä.
Joskus sanomme asioita, joiden merkitys jää epäselväksi.
Ennen vanhaan tilaisuuksissa laulettiin vanhoja lauluja.
"Tuokaa kuninkaallinen kruunu"
"Kruunatkaa Hänet, Kaikkivaltias"
"Enkelit maahan langetkoon"
Olen katsonut, miten kirkkoväki laulaa paikallaan seisten: -
"Enkelit maahan langetkoon"
"Enkeleille se sopii, mutta älä meiltä pyydä niin alentavaa."
Näin toimitaan taivaassa. Jos keksit jotakin parempaa, yritä.
Yritän parhaani mukaan toimia samoin kuin taivaassa.
Valtaistuimella istuvan kädessä oli kirjakäärö, -
joka on avautuva ilmestys Ilmestyskirjassa.
Väkevä enkeli kuulutti suurella äänellä: -
"Kuka on arvollinen avaamaan kirjan ja murtamaan sinetit?"
Kukaan ei pystynyt siihen.
Johannes alkoi itkeä.
Hänkin olisi halunnut tietää, mitä kirjassa sanottiin.
Yksi vanhimmista sanoi: "Älä itke."
"Juudan leijona on voittanut. Hän voi avata kirjan."
Johannes odotti näkevänsä leijonan.
Hän näkikin karitsan, joka oli ikään kuin teurastettu.
"Minä näin, että valtaistuimen, 4 olennon ja vanhinten keskellä" -
"seisoi Karitsa, ikään kuin teurastettu."
"Sillä oli 7 sarvea ja 7 silmää, jotka ovat Jumalan 7 henkeä."
"Se otti kirjan valtaistuimella istuvan kädestä."
Jos haluaa leijonaksi, on opittava ensin olemaan karitsa.
Jumalan vahvuus tulee täydelliseksi heikkoudessa.
Paavali sanoi kerskaavansa mieluimmin heikkoudestaan.
Monet ajattelevat, kenties, olevansa liian heikkoja -
palvelemaan Herraa.
Ongelma on silloin liiallinen vahvuus.
Jumalan vahvuus tulee ilmi, jos opettelemme olemaan heikkoja.
Se on ihana opetus.
Leijonan opetus on karitsa.
Lopuksi tutkimme sitä, miten koko maailmankaikkeus palvoo.
Luetaan Ilm. 5:8:sta eteenpäin.
"Kun Karitsa oli ottanut kirjan, neljä olentoa ja 24 vanhinta" -
"lankesivat Karitsan eteen."
"Kullakin oli kantele ja kultamalja täynnä suitsutuksia," -
"pyhien rukouksia."
Rukouksemme ovat Herran edessä kultamaljoissa.
Suitsukehan merkitsi palvontaa.
"He veisasivat uutta virttä"
Luen tämän kohdan englanninkielistä NIV-raamatunkäännöksestä.
Joku on kutsunut sitä "melkein hengen inspiroimaksi versioksi".
Itse luen yleensä kuningas Jaakon raamatunkäännöstä.
Uudemmissa englanninkielisissä käännöksissä tämä sanotaan paremmin
Luen jakeen 9.
"Sinä olet arvollinen ottamaan kirjan ja avaamaan sen sinetit."
"Sinä olet tullut teurastetuksi ja verelläsi ostanut ihmisiä."
"Olet tehnyt heidät Jumalallemme kuningaskunnaksi ja papeiksi," -
"ja he tulevat hallitsemaan maan päällä."
Tämä on ensimmäinen palvontapiiri.
Neljä elävää olentoa ja 24 vanhinta lankesivat Jumalan eteen -
ja ylistivät Häntä pelastuksesta.
Sitten Johannes kirjoittaa: -
"Kuulin enkelten äänen" -
"valtaistuimen, olentojen ja vanhinten ympäriltä."
"Heidän lukunsa oli kymmenentuhatta kertaa kymmenentuhatta" -
"ja tuhat kertaa tuhat."
Kiinaksi muuten sama sanonta tarkoittaa miljoonia.
Kymmenentuhatta kertaa kymmenen- tuhatta on 100 miljoonaa.
Siihen päälle vielä miljoonia
Yksi enkeli tappoi yhdessä yössä 175 000 assyyrialaissotilasta.
Mitä me siis murehdimme?
Enkeleitä on satoja miljoonia.
He lausuivat yhteen ääneen: -
"Karitsa, joka on teurastettu, on arvollinen saamaan voiman," -
"rikkauden, viisauden, väkevyyden, kunnian, kirkkauden ja ylistyksen".
Kaikki taivaalliset joukot palvovat.
Jae 13: "Minä kuulin, miten kaikki luodut, jotka ovat taivaassa," -
"maan päällä, maan alla ja meressä, sanoivat:" -
"Hänelle valtaistuimella ja Karitsalle ylistys," -
"kunnia, kirkkaus ja valta aina ja iankaikkisesti!"
Maailmankaikkeuden kaikki luodut palvovat yhdessä.
Jakeessa 14 mainitaan taas neljä elävää olentoa.
He sanoivat: "Aamen." Arvatkaa, mitä 24 vanhinta tekivät?
Alkaa käydä yksitoikkoiseksi. He lankesivat maahan ja palvoivat.
Voitteko kuvitella?
Palvonnan keskipiste on valtaistuin.
Palvonta leviää sieltä maailman- kaikkeuden uloimpiin kolkkiin.
Kaikki luodut palvovat Häntä yhdessä.
Kaiken keskipiste on Karitsa.
Eikö olekin ihmeellistä? Aamen.
Jos haluat tilata Derek Princen englanninkielisiä opetuksia, -
ota yhteyttä ja pyydä tuoteluetteloamme.
Yhteystietomme näkyvät ruudussa.
Suomennos: Marianne Tenetz