Tillbedjan Del 3/3
Vi har gett människor en bild av kristendomen -
och tack, gode Gud att vi gav dem Guds Ord, Bibeln -
men vi gav dem en väldigt bristfällig bild av tillbedjan.
Nu känner människor sig underliga när de gör riktiga saker.
Vi har vant människor vid att förvänta sig det onormala.
Det är lite annorlunda i denna församling, tack och lov -
men när de flesta går till kyrkan är deras rörelser väldigt begränsade.
De går in, sätter sig, står upp, sätter sig, -
står upp och går ut.
Visst är det så? Jag höll på så i åratal.
Det är inte vad Gud vill.
Vi gör Gud frustrerad när vi beter oss så.
Gud vill ha tillbedjan som jag beskrev det, från huvudet till tårna -
och allt där emellan.
Jag tar ytterligare ett mönster och nämner tre saker som hör samman: -
tacksägelse, lovprisning och tillbedjan.
All tre är bra men inget ersätter det andra.
Generellt sagt erkänner vi Guds godhet genom tacksägelse.
Genom lovprisning erkänner vi Guds storhet.
Men vad erkänner vi genom tillbedjan? Den enda odefinierbara -
gudsegenskapen som är helighet.
Det är detta det handlar om.
Utan sann tillbedjan finns väldigt lite som relaterar till Guds helighet.
Guds helighet är unik. Han har många andra underbara egenskaper.
Han är vis, stark, rättvis och klok.
Men alla dessa egenskaper ser vi i någon mån också i människor.
Men helighet ser vi bara i en person, i Gud.
Det är Guds unika uppenbarelse.
Låt oss se på relationen mellan tacksägelse -
lovprisning och tillbedjan. Vi läser Ps 100:4.
"Gå in i hans portar med tacksägelse i hans gårdar med lov.
Tacka honom, lova hans namn."
Detta beskriver det fastställda sätt på vilket man kommer inför Gud.
Det har aldrig förändrats. Vill du gå in genom Hans portar tackar du.
Vill du passera Hans gårdar lovprisar du Honom. Gud har aldrig ändrat det.
Du kan be utan allt det, men då är du på avstånd -
som de tio spetälska som ropade till Jesus om nåd. Han gav dem nåd -
men de hade aldrig riktigt tillgång till Gud. Jag gör detta varje dag -
och gör bara undantag vid omedelbara kriser.
Jag ber aldrig utan att först tacka och lovprisa Gud.
Efter det vet jag att jag har kontakt.
Så det är vägen in i Guds närvaro. Men vad gör man där?
Psalm 95 berättar det.
Vi ska läsa de första sju verserna, men inte i sträck.
"Kom, låt oss höja glädjerop till HERREN, -
jubel till vår frälsnings klippa." Det står "ropa", inte "sjunga högt".
"Låt oss träda fram inför hans ansikte med tacksägelse, -
höja jubel till honom med lovsång!
Ty HERREN är en stor Gud, en stor konung över alla gudar."
Så hur kommer vi in i Herrens närvaro? Genom tacksägelse -
och sprudlande lovprisning, under glädjefyllt ropande.
Detta för oss in Guds närvaro. Vi prisar Honom för Hans storhet.
Han är den store Skaparen.
"Han har jordens djup i sin hand, och bergens höjder är hans.
Hans är havet, ty han har gjort det, och det torra har hans händer format."
Vi relaterar till Honom som den store Skaparen. Men det slutar inte där.
Vad skulle ni tycka om mig -
om jag köpte en flygbiljett från Fort Lauderdale till Atlanta varje söndag -
och så fort jag kommit fram köpte jag en biljett och for tillbaka.
Vilket slöseri med tid och pengar. Varför inte göra något i Atlanta?
Det är så de flesta kristna gör.
Vi går igenom tågordningen för att nå Guds närvaro, men återvänder -
utan att ha åstadkommit det som var syftet.
Om jag kan förmedla detta till dig förändras ditt tankesätt.
Vad gör vi? Vi når Guds närvaro med lovprisning och tacksägelse.
Psalm 95:6 "Kom, låt oss falla ner och tillbe, låt oss böja knä..."
Vi ser vad tillbedjan är. Det är en kroppsställning.
Vad var målet med hela proceduren? Att tillbe.
Det är bara löjligt att gå igenom hela denna underbara lovsångsprocedur -
nå fram och sedan vända sig om och gå ut.
Vi missar hela målet som detta instiftades för. Vad händer sedan?
"Kom, låt oss falla ner och tillbe, -
låt oss böja knä för HERREN, vår skapare."
Det beskrivs konsekvent som en kroppsställning.
"Ty han är vår Gud..."
Hur visar vi att Han är vår Gud? Med en enda sak, vad? Tillbedjan.
Tillbedjan tillhör Gud ensam. Man kan tacka -
och prisa människor, men tillbedjan tillhör Herren.
Genom denna unika handling erkänner vi att Gud är Gud.
"Vi tillber Dig." Vi står inte bara upp och tillber. Vi böjer knä.
Vi sträcker upp våra händer och vi böjer oss ner.
Vi tillber med hela vår varelse.
Jag har lagt märke till en sak i underhållningsvärlden.
Det finns två rasgrupper som är framgångsrika underhållare: -
judarna och de svarta.
Det är min enkla observation.
Vad har de gemensamt? Jag har haft mycket att göra med båda.
Svaret är att de lägger ner sin själ i det.
Ser man en judisk underhållare eller svart komiker är de totalt engagerade.
Det är inte bara uppträdandet utan de själva. Det är nyckeln till tillbedjan.
Var totalt engagerad. Men det är inte allt.
Vers 7: "Ty han är vår Gud och vi är...fåren som står under hans vård."
Man kan tycka att versen borde sluta där, men en ny mening påbörjas -
som inte avslutas förrän i nästa vers. Detta är överraskande.
"I dag, om ni hör hans röst..."
När hör man Hans röst? När man är i tillbedjan.
Det är där man hör Herrens röst.
Vi hör ofta profetior. Jag lyssnar noga och många är underbara -
men kommer en profetia i en atmosfär av tillbedjan -
är den nästan alltid mitt i prick för det är där vi hör Hans röst.
Går vi bara igenom förberedelserna -
"flyger till Atlanta och hem igen" så missar vi allt.
Vi har inte hört Guds röst som vi så desperat behöver höra.
Det finns något med tillbedjan som jag inte hinner gå igenom -
men ni har läst berättelsen om Martas syster Maria.
Vi känner till två saker om just denna Maria.
För det första satt hon vid Jesu fötter.
Men Marta var nertyngd av alla sysslor.
Hur många kristna i dag är inte tyngda av mycket verksamhet?
Maria satt vid Jesu fötter. Marta sa: "säg åt henne att hjälpa mig i köket!"
Jesus sa: "Maria har valt den goda delen, -
och den skall inte tas ifrån henne."
Senare hemma hos Lasarus, Maria och Marta -
ordnade de en festmåltid efter att Lasarus uppväckts från de döda.
Det är det minsta man gör när någon varit död i fyra dagar och återvänt.
Det står att Marta serverade, Lasarus satt till bords, men vad gjorde Maria?
Detta är så vackert. Hon tog det allra dyrbaraste hon hade -
en alabasterflaska med väldigt dyrbar olja -
som var värd två tredjedelar av en årsinkomst.
Det var inget billigt skräp.
Hon bröt sönder alabastern och hällde all oljan på Jesu huvud.
Vad blev resultatet? Väldoft.
Vad är väldoft? Tillbedjan.
Alla religiösa kritiker och några lärjungar sa: -
"Varför detta pengaslöseri? Detta kunde givits åt de fattiga."
Vissa bryr sig bara om de fattiga när någon spenderar pengar på annat.
Jesus sa: "De fattiga finns alltid bland er. Dem kan ni hjälpa när som helst."
Den som kritiserade mest var han som stal ur fattigbössan.
Vilket misstag de gjorde. Här var denna underbara doft -
men deras kritiska attityd hindrade dem från att uppskatta den.
Jesus sa: "hon har sparat denna olja för min begravningsdag". (Joh 12:7)
När hon satt vid Jesu fötter lärde hon sig något ingen annan förstått.
Hon visste att Han skulle dö och sa: "Jag vill smörja Honom i förväg."
Markus 16:1 beskriver hur de andra kvinnorna kom efter uppståndelsen -
med sina parfymer. För sent!
Då hade Han uppstått och behövde inte smörjelsen.
Jag betonar vikten av att sitta i Herrens närvaro efter lovprisningen.
Detta har Gud undervisat mig och Ruth om under några år nu.
Vi har en god broder i Johannes Facius -
som är ledare för "Internationella Förebedjare".
Han är en av dem som gick i spetsen för detta i dagens församling.
Han säger: "Att sitta i Guds närvaro -
är att slösa tid på Jesus."
Precis som kvinnan slösade smörjelseoljan på Hans huvud.
Vissa skulle kalla det "slöseri" -
men i Herrens ögon är det dyrbart.
Det finns ett direkt samband mellan att hon satt vid Jesu fötter -
och att det var hon som tillbad. Så skilj inte tid i Guds närvaro -
från tillbedjan. Låt båda flöda tillsammans.
Ruth och jag har under åren haft en ganska lång bönelista -
med saker som vi antecknar och ber för varje onsdag.
Men för några år sedan visade Gud att Han ville något annat.
Som det har utvecklats har vi ingen dagordning när onsdagen kommer.
Vi bara sitter i Herrens närvaro.
Vi överraskas av vad som händer.
Det blir aldrig långtråkigt och kommer aldrig i repris.
Gud har något nytt för varje onsdag.
Jag vill uppmuntra dig att ta dig tid -
att sitta i Herrens närvaro. Tillbe Honom. Det kommer att förändra dig.
Det förändrar dig radikalt. Tillbedjan förändrar dig mer än något annat.
Vi tittar snabbt på Jes 6.
Detta är ett av mina favoritkapitel.
Det är det första bibelord som lästes i mötet jag blev frälst i.
Det betyder något särskilt för mig som jag inte ska berätta nu.
Första versen i Jes 6. "I det år då kung Ussia dog, -
såg jag Herren sitta på en hög och upphöjd tron, -
och släpet på hans mantel uppfyllde templet.
Serafer stod ovanför honom, var och en hade sex vingar: -
Med två täckte de sina ansikten, med två täckte de sina fötter -
och med två flög de."
Serafer har sex vingar och keruber har fyra.
Keruber återkommer i Hes 1 och serafer i Upp 4.
De fyra väsendena som hade sex vingar var.
De återkommer i Bibeln, men vi ska se vad just dessa gjorde med vingarna.
Det är en fantastisk bild av relationen mellan tillbedjan och tjänst.
Med två vingar täcker de sina ansikten.
Med två täcker de sina fötter. Det är en kroppshållning.
Vad är det? Vördnad och tillbedjan i Guds, den Allsmäktiges närvaro.
Med de återstående två vingarna flög de. Vad betyder det? Tjänst.
Hur många vingar för tillbedjan? Fyra. Hur många för tjänst? Två.
Ser du relationen? Det är det himmelska mönstret.
Två gånger så mycket ges till tillbedjan som till tjänst.
Jag tror att det ska vara så i Kristi kropp.
Vi kan inte förbättra himlens mönster.
Mycket av vår tjänst som inte kommer ur tillbedjan är bortkastad tid.
Bara tjänst som verkligen utgår ur tillbedjan kan åstadkomma Guds vilja.
Vi har en väldigt god vän som några av er känner till.
Hon är en väldigt aktiv syster. Ordet "aktiv" är här en underdrift.
Vi talade om detta med en broder och Ruth sa: -
"Hon använder alla sina sex vingar till att flyga med."
Denne broder svarade: "Ja, men hon har åtta vingar".
Hur många sådana människor känner du, som flyger med alla vingar?
De tar aldrig tid i Herrens närhet.
De ger Honom aldrig det allra heligaste som är tillbedjan.
Ordet "seraf" betyder "en brännande eldig varelse".
Det moderna hebreiska ordet för eld är "srefa".
Med andra ord betyder ordet det genom hela hebreiska språket.
Vad sade de?
"Helig, helig, helig är Herren Sebaot."
Slår vi upp Upp 4, som vi inte ska läsa nu -
säger samma serafer samma sak där.
Det förändras aldrig. "Helig" är det enda ord som sägs 3 gånger om Gud.
Det är unikt och finns i både GT och NT.
Det är Guds unika karaktärsdrag -
som är utan jämförelse på jorden, tills vi relaterar till Gud.
Utan en relation till Gud har man inget begrepp om helighet.
Helighet är inte rättfärdighet. Rättfärdighet är underbart.
Job var en rättfärdig man.
Han höll fast vid sin rättfärdighet inför Herren kapitel efter kapitel.
Men när han såg Herren i Hans helighet sa han "Jag är oren".
Det är skillnaden. Man kan tack och lov möta rättfärdiga människor -
men någon som inte har mött Gud kan inte vara helig.
Jes 6:4: -
"Rösten från den som ropade fick dörrposterna...att skaka, -
och huset blev uppfyllt av rök.
Vilken sorts rök? Rökelse. Vad betyder det? Tillbedjan.
Lägg märke till ytterligare en betydelsefull sak.
Vers 8: "Och jag hörde HERRENS röst. Han sade: -
"Vem skall jag sända och vem vill vara vår budbärare?"
Herren talade inte till Jesaja. Han bara talade.
Varför hörde Jesaja Hans röst? Eftersom han var i tillbedjan.
Det är där man hör Herrens röst.
Vi läser Upp 5 som avslutning.
För ett tag sedan sa jag till Ruth: -
"Vi läser inte Uppenbarelseboken tillräckligt ofta.
Den är svår att förstå, men det betyder inte att vi inte ska läsa den."
Vi bestämde oss för att läsa den. Vi läste en gång och fick ingenting.
Andra gången likadant. Jag sa: "Vi läser ändå, för det är Guds Ord."
Tredje gången började det betyda något.
Nu när Ruth frågar vad vi ska läsa vet hon svaret innan hon frågar.
Upp 4 och 5. Hade vi tid kunde vi tillbringa hela dagen i dessa kapitel.
Detta är tronrummet från vilket hela universum styrs. (Upp 4)
Nyckelordet här är "tronen".
I ett kapitel med 11 verser återkommer ordet 14 gånger.
Detta är vad som pågår i universums tronrum.
Det är en ytterst betecknande verksamhet, nämligen tillbedjan.
De fyra väsendena säger likadant -
som i Jesaja 6. De har inte förändrats.
Jag är säker på att de säger samma sak i dag.
"Helig, helig, helig är Herren Gud, den Allsmäktige, -
han som var och som är och som kommer."
"När dessa väsen prisar, ärar och tackar honom som sitter på tronen... -
faller de tjugofyra äldste ner inför honom som sitter på tronen -
och tillber honom som lever i...evigheter.
De lägger ner sina kronor inför tronen..." Det är himlens tillbedjan.
De faller ner inför Honom som sitter på tronen.
Ibland sjunger vi saker som vi inte vet vad de betyder.
Nu för tiden sjunger vi inte de gamla hymnerna och det är lite synd.
"Bär fram den kungliga kronan -
och krön Honom, Herren över allting.
Må änglar nedfalla."
Jag har sett på kyrkobesökarna som står stelt i kyrkbänkarna och sjunger: -
"Låt änglar nedfalla." Det passar änglar, men inte för oss.
Be inte oss göra något så ovärdigt!
Det är så de gör det i himlen men kan du förbättra det, så försök.
Jag är nöjd med att göra mitt bästa för att göra som i himlen.
Här har vi scenen med Honom som sitter på tronen -
med bokrullen som utvecklar uppenbarelsen i Uppenbarelseboken.
"Och...en väldig ängel... ropade med hög röst: -
"Vem är värdig att öppna bokrullen och bryta dess sigill?"
Men ingen var stark nog att göra det -
i hela himlen och Johannes började gråta -
för han, liksom jag, ville veta vad som stod i bokrullen.
Men en av de äldste sade till honom: "Gråt inte!
Se, lejonet av Juda stam, ...kan öppna bokrullen".
Johannes vände sig om i förväntan att få se ett lejon.
Men vad såg han? Ett lamm som såg ut att ha blivit slaktat.
"Jag såg mitt för tronen och mitt ibland de fyra väsendena -
...ett Lamm stå där, som såg ut att ha blivit slaktat.
Det hade sju horn och sju ögon - de sju ögonen är Guds sju andar...
Och Lammet gick fram och tog bokrullen -
ur högra handen på honom som satt på tronen." Vad är lärdomen?
Vill man vara ett lejon måste man lära sig vara ett lamm.
Guds styrka fullkomnas i svaghet. Paulus sa att han hellre -
berömde sig av sina skröpligheter, svagheter och problem.
Många av er tänker (om ni tänker något) "jag är inte stark nog -
för att tjäna Herren".
Min kära bror och syster, ditt problem är att du är för stark.
Kan du lära dig att vara svag kan Guds styrka arbeta genom dig.
Det är en underbar lektion om att lejonet är lammet.
Vi avslutar med bilden av hela universum i tillbedjan.
Det är värt några ögonblick med början i Upp 5:8.
"Och när det tog bokrullen, föll de fyra väsendena -
och de tjugofyra äldste ner inför Lammet." Vad gjorde de? Föll ner.
"De hade var och en sin harpa och skålar av guld, -
fulla av rökelse, som är de heligas böner." Det är så våra böner når Gud.
Guldskålar fulla med rökelse symboliserar vad? Tillbedjan.
Vers 9: "De sjöng en ny sång."
Jag citerar NIV-översättningen.
Någon har kallat den "den Nästan Inspirerade Versionen".
Jag läser ur NKJ-versionen men texten i den nyare versionen -
är en mycket bättre text. Det handlar inte om översättning utan om texten.
Här gör det skillnad.
"Du är värdig att ta bokrullen och bryta dess sigill, ty du har blivit slaktad,
och med ditt blod har du åt Gud köpt människor av alla stammar -
och språk, folk och folkslag. Du har gjort dem till...präster åt vår Gud, -
och de skall regera på jorden."
Detta är första cirkeln av tillbedjan -
De fyra väsendena och de 24 äldste -
föll ner och prisade Gud för Hans mäktiga frälsning genom Jesus.
Sedan fortsätter det: -
"Jag såg, och jag hörde rösten av många änglar runt omkring tronen -
och väsendena och de äldste. Deras antal var tiotusen gånger tiotusen -
och tusen gånger tusen."
Det är så man talar om miljoner i det kinesiska språket än i dag.
Tiotusen gånger tiotusen är hundra miljoner. Det finns flera miljoner mer.
Tänk på att en ängel kunde förgöra 175 000 assyriska soldater på en natt.
Vad behöver vi oroa oss för? Det finns hundratals miljoner änglar.
De tog upp refrängen: -
"Lammet, som blev slaktat, är värdigt att ta emot makten, rikedomen -
och visheten, kraften och äran, härligheten och tacksägelsen."
Nu sprids det till hela himmelens härskara. Vers 13.
"Allt skapat i himlen och på jorden och under jorden och på havet, -
...allt som finns i dem hörde jag säga:
Honom som sitter på tronen, honom och Lammet, -
tillhör tacksägelsen och priset, äran och makten i evigheternas evigheter."
Varenda varelse i hela universum gör en enda sak, tillber.
Sedan återvänder vi till de fyra väsendena i vers 14.
"De fyra väsendena sade: 'Amen'." Och gissa vad de 24 äldste gjorde.
Det blir enformigt, men de "föll ner och tillbad" Honom som lever.
Kan du se den bilden? Tillbedjans centrum är tronen -
och den utvidgas i allt vidare cirklar till universums ytterkanter -
och allting gör en enda sak. Vad? De tillber.
Vem står i centrum? Lammet. Visst är det härligt?
Amen.
Om du vill beställa Derek Prince undervisning -
kontakta oss och beställ en aktuell produktlista.
Våra kontaktuppgifter visas på skärmen.
Översättning: Åsa Eriksson