Derek Prince
Tillbedjan Del 1/3
Som introduktion till temat vill jag läsa ett oväntat bibelord -
vilket är 3 Mos 2:1-11.
Jag måste nämna något om det teologer kallar "typer".
Detta ord används ofta bland bibellärare.
En "typ" är något i GT som är enkelt -
praktiskt och oftast materiellt -
men som förebådar något som är andligt i NT.
Vi talar alltså i 3 Mos om materiella saker -
men deras verkliga syfte finns i den andliga världen -
i synnerhet tillbedjan. Jag ska inte läsa alla elva verserna -
utan bara vissa utvalda. 3 Mos 2:1.
"När någon vill bära fram ett matoffer åt HERREN, -
skall hans offer bestå av fint mjöl, och han skall hälla olja på det -
och lägga rökelse ovanpå." Spisoffret bestod av mjöl -
som man måste mala mycket fint.
Det symboliserar på sätt och vis att vi överlämnar våra liv till Gud -
och Gud vill ha våra liv väldigt fint nermalda. Han vill ha allting -
på ett sådant sätt att Han kan hantera det utan att något står emot Hans vilja.
När vi erbjuder Gud våra liv på det sättet, som ett spisoffer -
måste vi göra två saker.
Vi måste hälla olja och rökelse på det.
Genom hela Skriften är olja nästan alltid en bild på den Helige Ande.
Så vi kan inte offra något till Gud om inte den Helige Ande möjliggör det.
Rökelse är en sorts väldoftande harts från ett träd -
som vanligtvis är vitaktig i sin originalform -
och utan några särskilt attraktiva egenskaper.
Men när den bränns -
avger den en underbar, distinkt arom.
Den aromen kännetecknar tillbedjan.
På de flesta bibelställen där ordet som beskriver rökelse -
doft, eller arom förekommer syftar det på tillbedjan.
Så när vi offrar oss till Herren måste vi göra det genom den Helige Ande -
och med tillbedjan.
Något annorlunda händer med oljan och rökelsen.
I vers 2 står det: "Han [som offrar] skall bära fram det -
till Arons söner, prästerna, och prästen skall ta en handfull -
av mjölet och oljan och dessutom all rökelsen -
och bränna det på altaret som ett påminnelseoffer.
Det är ett eldsoffer till en ljuvlig doft för HERREN.
Så det måste vara en präst som offrar offret.
Han tar bara en liten del av mjölet och oljan -
och kastar i offerelden.
Men, detta är viktigt, - han tar all rökelsen.
Detta behöver den karismatiska rörelsen desperat lära sig.
Tillbedjan går enbart till Herren.
Det är en synd att ge tillbedjan till någon annan än till Herren.
Under de senaste årtiondena har vi sett många framstående, välkända -
karismatiska figurer störta ner i rena katastrofen.
Jag tror att en huvudorsak har varit -
att de ibland har låtit en del av deras följare att ta en del av rökelsen -
och ge den till predikanten.
Som predikant vill jag säga: "jag vill aldrig få rökelse".
Ibland säger människor fina ord som jag är tacksam för -
men kom ihåg att tillbedjan bara går i en riktning - till Guds person.
Den vi tillber är vår Gud och om vi tillber en predikant -
gör vi honom till vår gud och då gör vi något förskräckligt.
I vers 2:11 fortsätter det: -
"Inget matoffer som ni bär fram åt HERREN skall vara syrat -
ty varken av surdeg eller honung skall ni bränna något som eldsoffer..."
Detta är ytterligare instruktioner. Inget syrat.
I 1 Kor 5:7-8 talar Paulus om att fira vårt påskalamm, som är Jesus -
med "renhetens och sanningens osyrade deg".
Att undanhålla surdeg betyder att du offrar i uppriktighet och sanning.
Kom ihåg att det är väldigt farligt att någonsin göra ett löfte till Gud -
som du inte sedan står för.
Bibelns bok Predikaren säger att en ängel skriver upp allt vi säger -
och en dag måste du svara inför Gud för vad ängeln har skrivit.
Predikaren säger att det då är för sent att ta tillbaka något.
Du måste vara uppriktig.
Någon sa att det är lika syndigt att sjunga en lögn som att säga den.
Jag sänker ofta på det när vi sjunger: "Allt till Jesus vill jag lämna".
Jag frågar mig hur många som verkligen gör det.
Kom ihåg det. Ingen surdeg och ingen honung.
Honung är sött och smakar gott, men bränns den blir det en klibbig röra.
Så offra ingen honung. Inga söta ord.
Säg ingenting till Gud som du inte står för. Det är uteslutet.
3 Mos 2:13: -
"Alla dina matoffer skall du beströ med salt.
Du skall inte låta saltet i din Guds förbund fattas på ditt matoffer.
Till alla dina offer skall du offra salt."
Den versen förklarar saltets betydelse. Det markerar en förbundsrelation.
När vi offrar till Gud kräver Han att vi gör det utifrån förbundet med Honom.
Nyckelordet för förbund är överlåtelse.
Gud tar bara emot godtagbara offer -
som kommer från ett överlåtet hjärta och ett överlåtet liv.
Ett liv som är i förbundsrelation med Gud genom Jesu offerdöd på korset.
Låt mig bara sammanfatta och gå vidare -
men detta är viktigt att förstå innan vi ser på det jag kallar "mekaniken".
Varje offer måste offras med olivolja och rökelse.
Olivoljan står för den Helige Ande.
Vi har inget acceptabelt att ge Gud utan Anden.
Lite av mjölet och oljan läggs i elden -
men all rökelsen läggs i elden.
Offra aldrig tillbedjan till någon utom den sanne, levande Guden.
Sedan står det "varken av surdeg eller honung".
Osyrad betyder uppriktig och sanningsenlig.
Säg ingenting till Gud som du inte verkligen menar.
Sedan står det salt. Det betyder be utifrån en förbundsrelation med Gud.
För Gud relaterar bara varaktigt till människor på en förbundsgrund.
Det finns inget mönster i Bibeln där Gud ingår en permanent -
relation med en person, grupp eller nation utom på förbundsgrund.
Vi har en permanent relation med Gud enbart på grund av ett förbund -
som Han har gjort med oss och vi har gjort med Honom genom Jesu blod.
Nästa sak jag vill säga är något jag har upptäckt.
Jag har privilegiet att kunna läsa Bibeln på hebreiska och grekiska.
Jag bestämde mig nyligen för att se på alla ord som beskriver tillbedjan -
både på hebreiska och grekiska. Jag upptäckte något överraskande -
som förändrade hela min syn på tillbedjan.
Varje ord som beskriver tillbedjan beskriver en kroppsposition.
Varje ord beskriver undantagslöst en kroppsposition.
Jag ska ge dig några exempel. Vi börjar med huvudet och fortsätter ner.
1 Mos 24:26.
Abrahams tjänare hade blivit skickad till Mesopotamien -
för att söka efter en brud åt Abrahams son Isak.
Han visste inte vart han skulle fara eller vem han skulle möta -
men Herren ledde honom utan att han visste det till Abrahams brors familj -
vilket var det traditionella sättet att söka ett äktenskap på den tiden.
När han förstod att Rachel som han mött -
var Abrahams brorsdotter, står det: -
"Då böjde mannen sig ner och tillbad HERREN". (Eng. "böjde huvudet")
Så en specifik tillbedjanshandling är att böja sitt huvud.
Sedan i 2 Mos 4:31 -
har vi scenen när Mose och Aron återvände från öknen -
för att berätta för Israels folk -
att Gud hade kommit ner och överlåtit Sig till att befria dem från slaveriet.
De överlämnade budskapet till de äldste.
Hur de äldste gensvarade står i 2 Mos 4:31.
"Då trodde folket, och när de hörde -
att HERREN hade tagit sig an Israels barn och sett deras lidande, -
böjde de sig ner och tillbad." (Eng. "böjde huvudet")
Det finns nästan ingen situation då du inte kan böja huvudet.
Det finns situationer när de andra kroppsställningarna är svåra att inta.
Till exempel när Ruth och jag äter på restaurang -
ber vi nästan alltid vår berömda långa bön som jag inte ska be nu.
Då är det svårt att inta en ovanlig position -
men vi kan alltid böja våra huvuden.
Det kan man göra nästan överallt.
Så kom ihåg det nästa gång du äter på restaurang.
Sannolikt ber du bordsbön. Håll inte huvudet högt då. Böj det.
Det gör total skillnad i din relation med Gud.
Det är en väldigt enkel, men betydelsefull handling.
Sedan har vi några exempel från David, som var en stor tillbedjare.
David ger oss två olika sätt att tillbe med sina händer.
Ps 63 är ett välkänt bibelställe eftersom vi sjunger det i en kör.
Ps 63:2.
David börjar med några vackra ord.
"Gud, du är min Gud, tidigt om morgonen söker jag dig.
Min själ törstar efter dig, min kropp längtar efter dig i ett torrt land -
som försmäktar utan vatten." Han var i Juda öken när han bad denna bön.
Sedan säger han i vers 4: "Ty din nåd är bättre än liv, -
mina läppar skall prisa dig.
Jag skall lova dig så länge jag lever, -
i ditt namn skall jag lyfta mina händer."
Att lyfta sina händer i Herrens namn -
är en tillbedjanshandling som beskrivs många gånger i Bibeln.
Du kan säkert lyfta dina händer i de flesta församlingar.
En del tycker säkert att det är lite konstigt, men du kan kanske förklara.
I Ps 141:2 -
beskriver David ett annat sätt att hålla händerna.
Han säger: "Låt min bön gälla inför dig som ett rökoffer".
Vad betyder rökelse? Tillbedjan.
"mina lyfta händer som ett aftonoffer."
I templet måste de offra morgonoffer och kvällsoffer varje dag.
David sa: "Ta emot mina lyfta händer som kvällsoffret vid dagens slut."
Sedan, i Ps 143:6 -
beskriver David en annan handposition.
"Jag sträcker ut mina händer till dig.
Som ett törstigt land längtar min själ efter dig."
Lägg märke till hans längtan efter Herren igen.
"Jag sträcker ut mina händer till Dig. Min själ längtar efter Dig -
som i ett torrt land." Det ligger en skillnad i händernas positioner.
När man lyfter upp händerna erkänner man Guds majestät och suveränitet.
När man sträcker ut sina händer är man öppen för att ta emot.
Förra året var Ruth och jag på ett möte i Holland.
De hade underbar tillbedjan.
Ruth sträckte ut sina händer medan de tillbad.
Sedan sa hon: "Mina händer blir så tunga att jag inte kan hålla upp dem".
Det hebreiska ordet för "härlighet" är samma som för "tyngd".
Keved och kavod. Jag sa: "Gud lägger Sin härlighet i dina händer".
Jag vill att du ska se hur verkligt Gud hanterar våra kroppar.
Vi är inte kropplösa varelser som flyter omkring.
Vi är människor som lever i väldigt verkliga, fysiska kroppar -
och Gud vill ha full kontroll över våra kroppar i tillbedjan.
Jag vet inte hur många av er som vet vem som målade -
den berömda bild som jag antar är det mest välkända konstverk -
som representerar bön. Albrecht Dürers "Bedjande händer".
Är det inte anmärkningsvärt att han inte målade av munnen eller ansiktet?
Det var händerna som representerade bön och tillbedjan.
En annan person som sträckte ut sina händer till Herren var kung Salomo -
när han invigde sitt nybyggda tempel.
2 Krön 6:12-13.
Men Salomo gick lite längre. Han sträckte inte bara ut sina händer -
utan gick vidare till nästa nivå av tillbedjan.
2 Krön 6:12-13 "Därefter ställde Salomo sig framför HERRENS altare -
inför Israels hela församling och räckte ut sina händer.
Han hade gjort en talarstol av koppar, fem alnar lång, fem alnar bred -
och tre alnar hög, och ställt den mitt på den yttre förgården,
och han stod nu i talarstolen. Sedan föll han ner på knä -
inför Israels hela församling, räckte ut sina händer mot himlen."
Du förstår att han inte bara sträckte ut händerna utan också gick ner på knä.
Jag växte upp i anglikanska kyrkan -
och vissa saker där uppskattade jag inte helt -
men jag uppskattar två saker med anglikanerna. De läser alltid Skriften -
och när jag blev frälst, jag som verkligen var en hedning -
undrade de jag umgicks med varför jag kunde så mycket om Bibeln.
Jag sa: "Skriftorden jag har hört under barndomen och ungdomen -
kommer tillbaka och sköljer över mig"
Så underskatta aldrig vikten av att läsa Skriften.
Det andra de gör eller brukade göra är att knäböja.
Jag visste tillräckligt för att veta när man skulle göra det -
även om jag inte alltid uppskattade det. De hade små bänkar med dynor -
som man vilade knäna mot, så det var bekvämt.
Men jag måste säga: förakta inte allt de "liturgiska kyrkorna" gör -
för mycket är mer rätt än vissa saker karismatiker och pingstvänner gör.
Ingen har alla svaren.
En annan person som böjde knä.
Hur många vet vad jag ska läsa i Nya Testamentet?
Ef 3:14. Paulus sa: -
"Därför böjer jag mina knän för [Jesu Kristi Fader]."
Så när Paulus bad och lovprisade Gud gjorde han vanligtvis en sak.
Han böjde knä. Det är en handling av total underkastelse.
Den är väldigt viktig för många kristna är inte helt överlåtna till Gud.
När Gud gör som de vill är de lydiga men när Gud inte gör som de vill -
klagar de, argumenterar och blir upprörda.
Ett nyckelord som vi återigen måste lära oss är ordet "suveränitet".
Det är nästan utraderat ur de flesta kristnas ordförråd -
men det är fakta om Gud. Han är absolut suverän.
Jag definierar det så här: Han gör vad Han vill, när Han vill, som Han vill -
utan att be om någons tillåtelse. Jag säger det igen.
Han gör vad Han vill, när Han vill, som Han vill -
utan att be om någons tillåtelse. Ju fortare du inser det -
och böjer dina knän, desto lättare får du att leva ett segerrikt kristet liv.
Gud gör saker i våra liv som vi inte tycker att Han borde gjort.
Många här har klagomål på Gud.
Var väldigt försiktig. Ett av mina barnbarnsbarn, en flicka på sju år -
föddes med hjärtproblem.
Hon hade en väldigt svår tid. Under många år gick hon inte upp i vikt -
och blev inte så stark. Sedan löstes problemet underbart genom operation.
Nu är hon frisk och aktiv. Men hennes far, min sonson sa: -
"Jag har svårt att nå fram till henne."
Ruth och jag talade med föräldrarna via telefon och vi sa: "Problemet är -
att hon inte riktigt har förlåtit Gud för det hon genomled".
Det visade sig vara nyckeln till den situationen.
Detta är inte en del av min predikan, men du får det gratis -
utan att jag tar extra betalt.
Det andra barnet i den familjen är en son som är lite yngre än sin syster.
När han tittade på TV såg han något otäckt eller skrämmande -
som han inte kunde sluta tänka på så han kunde inte sova på natten.
Min sonson tillbringade timmar med honom och bad för hans nattsömn.
Ibland till två på natten utan resultat.
Då talade Gud till min sonson och sa: -
"Vem bestämmer vad din son ser på TV? Är det du?"
Han sa: "Herre, det borde vara så."
Gud sa: "Du är ansvarig för din sons tillstånd.
Du måste gå och be honom om förlåtelse."
När han bad sin son om förlåtelse löstes hela problemet.
Ibland har våra problem andra rötter än vi tror.
Så att böja knä är en tillbedjanshandling.
Dessutom kommer alla att göra det någon gång i framtiden.
Så du kan lika gärna hinna före och göra det redan nu.
Jes 47...
Det är fel. Jes 45:23. Herren säger: -
"Jag har svurit vid mig själv... För mig skall alla knän böja sig.
Alla tungor skall ge mig sin ed."
Gud kommer en gång att kräva ett erkännande av Hans totala -
suveränitet från varje levande varelse i universum som har knän.
Det inkluderar gräshoppor och många andra saker. Varje knä ska böjas.
Paulus säger i Fil 2 att det är specifikt inför Jesus -
som vi kommer att böja knä. Inte bara till Gud Fadern.
När han talar om Jesu upphöjelse i Fil 2:9 säger han -
"Därför har också Gud upphöjt honom över allting och gett honom namnet -
över alla namn, för att i Jesu namn alla knän skall böja sig."
Så en dag måste du göra det. Du kan lika gärna göra det frivilligt nu.
Minns att det är en tillbedjanshandling.
Sedan finns en annan händernas aktivitet som vi inte talat om -
som jag tror kan kallas en tillbedjanshandling.
Ibland är gränslinjen mellan tillbedjan och lovprisning väldigt fin -
och jag försöker inte göra någon slutgiltig definition.
Jag tror att lovprisning och tillbedjan ofta smälter in i varandra.
Antingen går vi från lovprisning till tillbedjan eller omvänt.
Men här är en annan aktivitet som jag älskar.
Psalm 47:2 "Klappa i händerna, alla folk, -
höj jubel till Gud med fröjderop!"
Så när vi klappar i händerna tillber vi Gud.
Tillbedjan är inte att sitta i någon stel position.
Det är en aktivitet för hela kroppen.
Det står också: "höj jubel till Gud med fröjderop!"
Många kristna tror att ropa betyder att sjunga starkt. Det är fel.
Det betyder att ropa. Det gläder mig, för jag kan för mitt liv inte sjunga.
Men jag kan ropa.
Vill du beställa Derek Prince undervisning -
kontakta oss och begär en aktuell produktlista.
Våra kontaktuppgifter visas på skärmen.
Översättning: Åsa Eriksson