o
Derek Prince
Blunda på egen risk
Del 1
Jag vill börja studiet av detta ämne med 2 Petr 1:16.
Petrus talar här om löftet om Herrens tillkommelse.
Herren Jesu Kristi personliga återkomst i makt och härlighet -
då Han inrättar Sitt rike på jorden.
Detta kan vara Bibelns huvudtema.
Någon har räknat ut -
att för varje profetia om Jesu första ankomst -
finns ca fem profetior om Hans andra ankomst.
Vi som känner till ämnet håller med om att alla profetiorna -
om Hans första ankomst uppfylldes exakt.
Jag var en logiker innan jag blev predikant. Det är bra ibland.
För mig är det helt enkelt logiskt att tro att profetiorna -
om Hans andra ankomst kommer att uppfyllas på exakt samma sätt.
Textens tema är Herrens andra ankomst.
Nya Testamentet har ett särskilt grekiskt ord "parousia" -
som nästan helt uteslutande används för Herrens ankomst -
då Han etablerar Sitt rike.
Petrus berättar att han och två av de andra apostlarna -
fick en snabb förhands- visning av hur det blir -
när Jesus återkommer i härlighet.
Petrus säger att han inte berättar några egna uppdiktade historier.
Han säger att de var ögonvittnen och talar om förklaringsberget -
där han och de andra två lärjungarna såg Jesu förvandling -
till hur Han kommer att se ut i härligheten.
Hans ansikte lyste som solen och kläderna som ljuset.
När han alltså talar om återkomsten har han sett lite av den i förväg.
"Det är inget vi bara har inbillat oss." Sedan säger han "Men" -
"det våra ögon har bevittnat är inte huvudorsak till att tro."
Den största enskilda auktoriteten i alla trosfrågor är Skriften.
Avvik aldrig från den.
Till exempel, i 1 Kor 15:3-4 talar Paulus om uppståndelsen -
"Kristus dog för våra synder enligt Skrifterna."
"...blev begravd [och] uppstod på tredje dagen enligt Skrifterna."
Den primära auktoriteten för uppståndelsen -
är de profetiska skrifterna.
Sedan listar han en rad ögonvittnen som avslutas med honom själv.
Ögonvittnens vittnesmål är inte på samma nivå -
som Guds skrivna Ords auktoritet.
Guds Ord är den slutgiltiga auktoriteten.
På samma sätt säger Petrus här "Vi var ögonvittnen -
men den viktigaste auktoriteten som ni måste ge akt på -
är de profetiska Skrifterna."
Efter denna korta lilla introduktion läser vi Ordet.
Utan kännedom om temat kan det vara svårt att uppfatta vad han säger.
2 Petrusbrevet 1:16-19.
"Det var inte några utstuderade myter vi följde" -
(Han säger "vi hittade inte på trevliga historier") -
"när vi förkunnade för er vår Herre Jesu Kristi makt och hans ankomst."
Notera ordet ankomst "parousia", Hans ankomst i makt och härlighet.
"Utan vi var ögonvittnen till Jesu majestät."
"Vi fick en förhandsvisning. Vi såg Honom förhärligad."
Sedan beskriver han det som hände på förklaringsberget.
"Ty han blev av Gud, Fadern, ärad och förhärligad" -
"när en röst kom till honom från den upphöjda Härligheten:" -
Detta är Faderns röst.
Den upphöjda härligheten är det övernaturliga moln som täckte dem.
Detta är vad rösten sa.
"'Denne är min Son, den Älskade. I honom har jag min glädje.'
Den rösten hörde vi själva från himlen -
när vi var med honom på det heliga berget" -
alltså förklaringsberget.
Nu kommer han till den verkliga auktoriteten -
för att tro på Herrens ankomst.
"Så mycket fastare står nu det profetiska ordet för oss -
och ni gör rätt i att hålla er till det som till ett ljus -
på en mörk plats, tills dagen gryr -
och morgonstjärnan går upp i era hjärtan."
Notera att "åtskilt från våra vittnesbörd som ögonvittnen" -
"har de profetiska Skrifterna gjorts fastare".
Sedan säger han till de troende -
att de gör rätt i att hålla sig till det.
Du berövas något viktigt om du inte uppmärksammar Skriftens profetior.
Församlingen innehåller mycket villfarelse och förvirring -
och mycket beror på att människor ignorerar -
de enkla, grundläggande sanningarna -
som Skriften förutsäger angående Herrens återkomst.
Varför säger han att det profetiska ordet blivit fastare?
Jag tror att det var för att Petrus och de andra apostlarna -
själva varit ögonvittnen till ett stort antal exempel -
i Jesu liv och tjänst, där Gamla Testamentets profetiska Ord -
hade uppfyllts exakt.
Som troende judar trodde de redan på Gamla Testamentets Skrifter.
Men efter att ha tillbringat 3,5 år med Jesus -
och sett profetord efter profetord uppfyllas exakt-
hade det profetiska Ordet blivit fastare för dem.
Det som gjorde det fastare var de exempel -
på hur det uppfyllts i och genom Jesu liv.
Jag ska gå in djupare på det här ämnet om ett ögonblick -
därför att i Nya Testamentet finns ett mönster -
av hur Gamla Testamentets profetior ska uppfyllas.
Det är det enda auktoriserade mönstret.
Sedan säger Petrus om detta profetiska Ord -
"ni gör rätt i att hålla er till det som till ett ljus" -
(eller en lampa) "som lyser på en mörk plats".
Håller du med mig om att världen i dag är en mörk plats?
Världen är förvirrad, stormig och osäker.
Människor vet inte vad de ska förvänta sig. Det är stor oro.
Och en stor brist på äkta tillförsikt, -
så vi är på en mörk plats.
Men till oss troende har Gud gett en lampa, ett ljus i mörkret.
Vad är det ljuset? Det profetiska Ordet.
Om vi är i mörkret och Gud har försett oss med en lampa -
men vi inte använder den, då kan vi inte klaga över mörkret.
Det är vårt eget fel om vi förblir i mörkret.
Det är inte Guds syfte att vi ska vandra i mörkret.
Gud har gett oss ljus.
Vi förblir i mörkret om vi inte använder oss av ljuset - som är?
Guds profetiska Ord.
Petrus ger oss en mycket levande bild av vad som händer i oss -
om vi följer hans förhållnings- order och ger akt på profetiorna.
Han säger "ni gör rätt i att hålla er till det -
som till ett ljus som lyser på en mörk plats -
tills dagen gryr och morgon- stjärnan går upp i era hjärtan."
Jag måste tacka brittiska armén för en förståelse av detta Ord -
som jag aldrig haft om inte armén skickat mig till -
Mellanöstern 1941 och om jag inte tillbringat -
de kommande tre åren i Egyptens, Libyens och Sudans öknar.
Under 2 år i dessa öknar levde vi mer eller mindre i naturligt ljus.
Solen under dagen, månen och stjärnorna på natten.
Ofta tillbringade vi natten under bar himmel.
Vi hade inget konstgjort ljus, så när det blev mörkt sov vi i sanden.
När gryningen kom steg vi upp.
Jag lever inte längre så.
Jag brukar säga att jag är en uggla och ingen lärka av naturen.
Numera brukar jag komma i säng runt midnatt -
men då fanns inte den möjligheten.
Under dessa år såg jag något som förklarar detta bibelord.
"tills ... morgonstjärnan går upp i era hjärtan."
Morgonstjärnan är inte solen.
Jag har kontrollerat detta med de bästa Grekiska ordböckerna.
Morgonstjärnan är i själva verket en planet.
Jag är inte en astronom men som jag förstår det -
är det samma planet som också kallas aftonstjärnan eller Venus.
Vid vissa årstider går den ner i väster precis efter solen.
Poeten Keats kallade den "kvällens enda stjärna".
Den är mycket utpräglad och lyser klarare än de flesta av stjärnorna.
Vid andra årstider stiger den i öster strax före solen.
Det är då den kallas morgonstjärnan -
så samma stjärna är morgon- och aftonstjärnan.
Jag ser detta mycket livfullt för mitt inre.
På morgonen just innan solen går upp i öster -
blir horisonten onaturligt ljus, nästan lysande.
Man tror att solen ska gå upp, men det är inte så.
Vad stiger upp? Morgonstjärnan.
Just då är det så ljust att man tror det är solen.
Men när morgonstjärnan lyser vet man säkert vad som ska hända.
Solen ska gå upp. Det är detta Petrus menar.
Han säger "om ni håller er till det profetiska Ordet" -
"[kommer] morgonstjärnan [att gå] upp i era hjärtan". Inte i världen.
När morgonstjärnan lyser i era hjärtan vet ni säkert -
att solen ska gå upp.
Det handlar inte längre om en doktrin eller teologi.
Det är en inre övertygelse, förväntan och glädje -
solen ska gå upp!
Det är ett av de bibliska profetiornas praktiska syften att -
ge oss en övertygelse att Jesus ska komma tillbaka och regera med makt.
Det är inte bara något som står i Bibeln, utan en sanning i hjärtat.
Det lyser upp hjärtat som morgon- stjärnan lyser upp horisonten.
Om man studerar Nya Testamentet objektivt -
märker man att alla apostlarna och de första troende -
hade morgonstjärnan i sina hjärtan.
De var alla exalterade över att Jesus skulle komma tillbaka.
Det finns nog inte ett brev som inte nämner Hans återkomst.
Man märker också att de flesta förmaningarna -
till att leva heligt är knutna till denna förväntan på Hans återkomst.
Kom hit ett ögonblick.
Ruth och jag brukar upprepa ett Ord. Vi har gjort det tidigare här.
Det står i 1 Tess 5:23-24.
Det är enkelt men är ett bra exempel på -
vilken påverkan vår förväntan på Hans ankomst har.
"Må fridens Gud själv helga [oss] helt och fullt-
och må [vår] ande, själ och kropp bevaras hela -
så...[vi] är utan fläck vid vår Herre Jesu Kristi ankomst.
Trofast är han som...kallat [oss], han skall också utföra sitt verk."
Vilket verk? Att bevara vår ande, själ och kropp utan fläck.
När? Vid vår Herre Jesu Kristi ankomst.
Förmaningen om helighet baseras på förväntan om Herrens återkomst.
Nya Testamentet innehåller åtminstone ett dussin texter -
där vädjan om helighet baseras på förväntan om Herrens ankomst.
En stor del av Paulus arbete motiveras av detta.
Han skriver i Tess. 2:19 "Vem är... vår ärekrona inför...Jesus -
när han kommer, vem om inte ni?"
De var resultatet av hans arbete i Tessalonika.
Min "följdsats" eller "associerade sanning" -
är att där kristna inte glatt för- väntar sig Herrens snara ankomst -
är helighetsnivån i församlingen lägre än Nya Testamentet kräver.
Jag tror inte någon kan bestrida det påståendet.
De första kristna behövde denna motivation.
Vi behöver den lika mycket.
Nu tänker några "Men de förväntade sig att Han skulle komma snabbt" -
"men Han kom inte. Så de hade fel." Låt mig säga till dig -
jag har hellre fel på deras sätt och har deras resultat -
än har rätt på deras sätt som tror de har rätt, med deras resultat -
om man ska döma av frukten.
Det kan vara en missuppfattning att de första kristna hade fel.
Jag ska kortfattat förklara varför.
Jag studerade detta område mycket som filosof.
Tid är ett av de stora mysterier vi är involverade i.
Filosofer och fysiker ägnar sig åt att försöka förstå tidens natur.
Som jag förstår det "somnar" en troende när han dör, enligt Bibeln.
Hans kropp begravs i marken.
Hans ande och själ går till Herren och till de av Honom återlösta.
Han flyttar ut ur tiden, in i evigheten.
Evighet betyder inte en mycket lång tid.
Det är en helt annorlunda form av existens -
där dåtid, nutid och framtid inte har samma betydelse som här.
Bibeln säger att Gud bor i evigheten.
För Gud är dåtid, nutid och framtid samtidigt.
Vi kan inte förstå det fullt ut men vi kan acceptera det som fakta.
När en hängiven troende dör överförs, om jag förstår det rätt-
hans medvetna del, anden och själen från tiden till evigheten.
Tid existerar inte mer för honom fram till vad då? Uppståndelsen -
när Herren kommer tillbaka.
Tänk dig mig som den personen.
Mina fysiska ögon kommer, om inte Herren kommer innan dess -
att slutas i döden en dag.
De kommer inte se något mer innan de omskapas i uppståndelsen -
då jag får nya ögon som inte behöver glasögon eller mediciner.
När jag öppnar dessa ögon, vad är det första jag får se?
Jesus.
Så för varje troende är vår Herres ankomst -
inte längre bort än dödsögonblicket.
Efter det finns ingen mer tid förrän dina ögon öppnas.
Jag tror att det första varje troendes ögon kommer att se -
när de öppnas i uppståndelsen är Honom de längtat efter, Jesus.
Så om jag har rätt hade Nya Testamentets troende inte fel.
De väntade ivrigt och de fick rätt.
Jag tror Gud vill att alla generationers kristna -
ska ha samma glada förväntningar inför Hans återkomst.
När Ruth och jag reser och vi träffar människor -
som är lite annorlunda och har små märkligheter för sig -
men är entusiastiska över Herrens ankomst -
känns det som om vi känt dem hela livet efter tio minuter.
Något förenar människor som har en sådan säker förväntan.
Det gör oss glada.
Varför skulle andra bli entusiastiska över evangeliet om vi inte är det?
Vi kan inte förvänta oss mer entusiasm från icke-troende -
än de ser hos troende.
Hur som helst vill jag säga så uppriktigt jag förmår -
att jag är upprymd för jag tror att Jesus kommer tillbaka -
med makt och härlighet för att inrätta Sitt rike.
Jag tror att det är den enda lösningen på världens problem.
Vi kan göra gott och hjälpa de sjuka och de fattiga.
Vi kan försöka korrigera orättvisor så långt vi förmår -
men våra ansträngningar är klena.
Redan nu dör en kvarts miljon barn mellan 1-5 år av svält varje vecka.
Dessa siffror är högre än någonsin tidigare i vår historia.
Världens tillstånd verkar inte bli bättre -
trots att församlingen har varit här i nitton sekler.
Jag skulle påstå att problemen är större, allvarligare -
och generellt mer akuta än någonsin, och det konstiga är -
att medan kristna ofta är omedvetna om detta -
är de icke-troende ofta akut medvetna om problemen.
Hedningarna pratar mer om Harmagedon än kristna.
Jag talar inte om Harmagedon för -
de icke-troende är det något hemskt som ska hända vid tidens slut.
Nu vill jag behandla en teori.
Detta beror delvis på min bakgrund i filosofi.
När jag låg vid Cambridgeuniversitetet -
var språkfilosofi modernt.
Språkfilosofins fader var Ludwig Wittgenstein.
Han var en österrikisk jude och jag var hans elev under två år.
Han brukade säga att -
"om du lyssnar på mig i två år slutar du filosofera."
Jag slutade filosofera, men av en annan anledning. Jag mötte Herren.
Jag hittade något som var mycket vettigare än filosofi -
något som svarade på frågorna filosofin aldrig svarade på.
I filosofin finns ändå några användbara saker.
Att bli tränad i korrekt och inkorrekt användning av ord -
har hjälpt mig som predikant om ni märker det eller inte.
Det kunde varit värre, tro mig.
Vi har denna fråga: -
kommer Bibelns profetior att uppfyllas bokstavligen?
Många menar att de inte kommer att uppfyllas bokstavligen -
utan andligen eller symboliskt -
och att vi inte kan ta dem seriöst som om de betyder som det står.
För mig är detta att missbruka språket.
Det är ett missbruk av ord, som skapar förvirring.
Om jag talar om något som "bokstavligen" -
ger jag intryck av att det kan vara på ett annat sätt.
Jag ska berätta ett par exempel.
Anta att jag säger till Brent: "Är du bokstavligen gift?"
Han skulle fråga "Varför säger du 'bokstavligen'?
Varför sa du inte bara 'Är du gift?'"
Frågar jag "är du bokstavligen gift?" öppnar jag för den farliga -
möjligheten att han kan vara något annat än bokstavligen gift.
Detta sveper genom samhället i dag.
Eller om jag frågar Ray: "Betalar du bokstavligen skatt?"
Han skulle svara: "Självklart. Varför säger du 'bokstavligen'?"
Ordet "bokstavligen" skapar en farlig misstanke -
om att du kanske säger att du betalar skatt utan att göra det.
Det är ett missbruk av språket som leder till förvirring.
Har du tänkt på detta med ordet "bokstavligen"?
När folk använder det menar de det bokstavligen inte.
Till exempel: "Han blev bokstavligen grön av avund."
Fast han inte alls blev grön.
Någon annan säger "Jag skrattade så jag bokstavligen dog".
Det jag vill visa är att det skapar förvirring -
när vi säger att någonting kan vara något annat än bokstavligen sant.
Vi säger inte så annars.
Varför då använda det på Bibelns profetior?
Jag ska ta tio exempel på Gamla Testamentets profetior -
som vi vet uppfylldes i Jesu liv och tjänst.
Fundera under tiden på om de uppfylldes bokstavligen.
Skrifterna antyder aldrig någonstans -
att de uppfylldes på något annat sätt än bokstavligen.
Vi har inget annat mönster i Bibeln för hur profetior ska uppfyllas.
Om detta inte är mönstret har vi inget mönster att gå efter.
Låt oss gå igenom några av de viktigaste händelserna i Jesu liv.
Studerar man Jesus liv återkommer en fras om och om igen.
Minns jag rätt sägs det 18 gånger "för att det skulle uppfyllas".
Om du vill beställa Derek Prince undervisning -
kontakta oss och beställ en aktuell produktlista.
Våra kontaktuppgifter visas på skärmen.
Översättning: Åsa Eriksson