Derek Prince'i Teenistus
Jeesuse tagasitulek - ohtlik eirata.
Osa 1/2
Alustan seda teemat 2 Peetruse 1:16.
Peetrus räägib siin Issanda tulemise tõotusest,
see on Issanda Jeesuse Kristuse ihulik tagasitulek väes ja aus,
et rajada oma kuningriik maa peale.
See on vast üks Piibli põhiteemasid.
Keegi loendas ära, et iga Jeesuse esimese tuleku ettekuulutuse kohta
on Piiblis umbes viis ettekuulutust Ta teise tuleku kohta.
Need, kes seda teemat tunnevad, nõustuvad,
et kõik Ta esimese tuleku ettekuulutused läksid täpselt täide.
Olin enne jutlustajaks saamist loogik, millest vahel on ka abi.
Minu jaoks on lihtsalt loogiline uskuda,
et Ta teise tuleku ettekuulutused lähevad täpselt samuti täide.
Nagu mainisin, selle kirjakoha teemaks on Issanda tagasitulek.
Uues Testamendis on spetsiaalne sõna kreeka keeles - "parussia",
mida kasutatakse peaaegu eranditult Issanda tagasituleku kohta,
mil Ta oma riigi rajab.
Peetrus ütleb, et tal ja veel kahel apostlil oli põgus tutvustus sellest,
kuidas Jeesus tagasi tuleb aus.
Ta ütleb: me ei räägi teile millestki, mille välja mõtlesime,
kena mõtte või loo, mille välja mõtlesime,
vaid nägime seda oma silmaga.
Ta räägib, mis juhtus muutmise mäel, kus Peetrus ja teised
olid tunnistajaks Jeesuse muutmisele, transformatsioonile
ja nägi Teda, nagu Ta saab olema aus -
pale nagu päike, riietus nagu valgusepaiste.
Peetrus ütleb: kui räägime Ta tulemisest väes ja aus,
siis oleme näinud sellest põgusat eelvaadet,
me ei kujutanud seda lihtsalt ette. Siis ta jätkab:
kuid see, mille tunnistajaks olime, pole me usu peamine põhjus,
suurim autoriteet kõiges, mida usume, on Pühakiri,
ära iialgi eemaldu sellest.
Näiteks 1 Korintlastele 15, kui Paulus ülestõusmisest räägib,
ütleb ta: "Kristus suri meie pattude eest,
nagu on kirjutatud pühades kirjades, ja et ta maeti maha ja
äratati kolmandal päeval üles pühade kirjade järgi."
Peamine autoriteet ülestõusmise kohta on prohvetlik Pühakiri.
Pärast seda loetleb ta mitmed inimesed, kes olid pealtnägijad,
lõpuks lisab ka enda. Pealtnägijate tunnistus pole aga
sama kaalukas kui Jumala kirjutatud Sõna,
Jumala prohvetlik Sõna - see on ülim autoriteet.
Samamoodi ütleb Peetrus siin: olime tunnistajad, nägime, kuulsime,
kuid kõige olulisem autoriteet, mida pead tähele panema,
on prohvetlik Pühakiri.
Pärast seda sissejuhatust loeme nüüd ta sõnad,
ilma selle sissejuhatuse ja seda teemat tundmata võib olla
raske mõista, millest ta räägib. Alustan 2 Peetruse 1:16-19:
"Meie Issanda Jeesuse Kristuse väge ja tulemist
ei ole me teile teatanud mingeid targutavaid müüte jäljendades.."
Ei mõelnud ilusaid lugusid välja.
Märkasid sõna "tulema" - "parussia",
Ta tuleb tagasi väes ja aus.
"..vaid me oleme tema suurust näinud oma silmaga."
Meile näidati seda eelvaadet, nägime Teda austatuna.
Siis ta kirjeldab, mis muutmise mäel juhtus:
"Sest ta sai au ja kirkust Jumalalt Isalt,
kui ilmvõrratult kirkuselt kostis talle hääl.."
See on Isa Jumala hääl, imeline au on üleloomulik pilv,
mis nende üle tuli ja hääl ütles nii:
"See on minu armas Poeg, temast on mul hea meel!" -
Ja seda häält me kuulsime tulevat taevast,
kui me olime koos temaga pühal mäel."
Püha mägi on muutmise mägi. Nüüd jõuab Ta tõelise autoriteedini,
mille põhjal saame Issanda tulekusse uskuda.
"Ja nii on meil veelgi kindlam prohvetisõna
ja te teete hästi, kui panete tähele seda nagu lampi,
mis paistab hämaras paigas, kuni päev hakkab hahetama ning
koidutäht tõuseb teie südameis."
Ta ütleb: osa me tunnistusest pealtnägijatena
on meil prohvetlik sõna - prohvetlik Pühakiri, mis on veel kindlam.
Siis ta ütleb meile kui usklikele: teete hästi, kui seda tähele panete.
Jätad end millestki väga olulisest ilma,
kui sa prohvetlikku Pühakirja tähele ei pane.
Pean ütlema, et koguduses on täna palju eksimusi ja segadust,
ja paljus on see tingitud sellest, et inimesed ei tea
lihtsaid põhitõdesid, mis on Pühakirjas ette kuulutatud
Issanda tagasituleku kohta.
Miks ta ütleb: prohvetlik sõna, mis on veel kindlam?
See on sellepärast, et tema ja teised apostlid nägid oma silmaga
mitmeid juhtumeid Jeesuse elus ja teenimistöös,
kus Vana Testamendi ettekuulutused läksid täpselt täide.
Usklike juutidena uskusid nad juba Vana Testamendi pühi kirju.
Kui nad aga 3,5 aastat Jeesusega olid olnud ja
näinud kirjakohta kirjakoha järel täpselt täitumas,
oli prohvetlik sõna saanud neile veelgi kindlamaks.
Selle tegid kindlamaks näited, kus need täitusid Jeesuse elus.
Tulen selle teema juurde tagasi, vaatame seda kohe lähemalt.
Sest Uues Testamendis on meil mudel,
kuidas Vana Testamendi ettekuulutused täituma peaksid.
See on ainus autoriteetne mudel, ühtki teist pole.
Peetrus ütleb selle prohvetliku sõna kohta: te teete hästi,
kui panete tähele seda nagu lampi, mis paistab hämaras paigas.
Mõtlen, kas nõustud minuga, et tänapäeva maailmas
oleme pimedas kohas.
Maailm on segaduses, rahutu, ebakindel,
inimesed ei tea, mida oodata, suurt ärevust on tunda,
puudub tõeline kindlus.
Nii et oleme pimedas kohas.
Meile usklikena on Jumal valmistanud lambi, valguse pimeduses.
Mis see valgus on?
Prohvetlik sõna.
Kui oleme pimedas paigas, Jumal on valmistanud valguse ja
me ei kasuta seda lampi, siis ei saa me kurta,
kui pimedusse jääme.
Jääme pimedusse enda süü tõttu. See pole Jumala eesmärk,
Jumal on valmistanud valguse, kuid jääme siiski pimedusse,
kui me ise ennast valguse juurde ei lase - ja selleks on?
Jumala prohvetlik Pühakiri.
Peetrus annab väga elava pildi sellest, mis meis juhtub,
kui järgime tema juhiseid ja prohvetlikku sõna tähele paneme.
Ta ütleb: "Te teete hästi, kui panete tähele seda nagu lampi,
mis paistab hämaras paigas, kuni päev hakkab hahetama ning
koidutäht tõuseb teie südameis."
Pean Briti armeed tänama selle eest, et seda kirjakohta mõistan,
poleksin iialgi seda muidu mõistnud, kui armee poleks mind
1941. aastal Lähis-Idasse saatnud ja ma poleks järgmist kolme aastat
Egiptuse, Liibüa ja Sudaani kõrbes veetnud.
Kaks aastat seal kõrbes elasime põhimõtteliselt looduslikus valguses,
päike päeval, kuu ja tähed öösel.
Meil polnud öösel tihti mingit varju, polnud mingit tehisvalgust,
nii et kui pimedaks läks, heitsime liiva peale maha ja jäime magama.
Kui valgeks läks, siis ärkasime üles.
Praegu ma nii ei ela, pean tunnistama.
Olen loomu poolest öökull, mitte lõoke.
Lähen praegu kesköö paiku magama, seal mul seda varianti polnud.
Neil aastail märkasin midagi, mis seda kirjakohta selgitab:
"Kuni koidutäht tõuseb te südameis."
Koidutäht ei ole päike, uurisin seda väga hoolikalt
parimate kreekakeelsete sõnaraamatutega.
Koidutäht on see, mida me kutsume "auroraks" (ing),
see on tegelikult planeet.
Ma pole astronoom, kuid mõistan, et see on sama planeet,
mida kutsutakse ka "ehatäheks" või Veenuseks.
Teatud aastaajal ilmub see läänes just pärast päikese loojumist.
Võid seda näha.
Luuletaja J. Keats kutsus seda "õhtu üheks täheks",
see on teistest erinev. Kuna see on planeet, siis eredam kui tähed.
Teistel aastaaegadel aga tõuseb see idast just enne päikest,
siis kutsutakse seda "koidutäheks".
Seega sama täht on koidutäht ja ehatäht.
Näen seda oma ettekujutuses väga elavalt.
Just enne seda kui päike idast tõusma hakkab,
muutub silmapiir ülimalt eredaks, peaaegu helendavaks ja
arvame, et päike hakkab tõusma, kuid see pole nii. Mis siis tõuseb?
Koidutäht. Kuid sel hetkel on valgus nii ere,
et arvad, et päike tõuseb.
Kui koidutäht on aga tõusnud, siis tead kindlalt,
mis järgmisena juhtub.
Päike tõuseb. See ongi Peetruse selgitus, ta ütleb:
kui sa prohvetlikku sõna tähele paned, tõuseb koidutäht su südames,
mitte maailmas, vaid su südames.
Kui koidutäht su südames tõuseb, siis tead kindlalt,
et päike hakkab tõusma.
Nüüd pole asi enam õpetuses või teoloogias -
see on sisemine kindlus, ootus, põnevus -
päike tõuseb.
See on piibelliku ettekuulutuse üks suuri praktilisi eesmärke:
anda meile kinnitus, et Jeesus tuleb tagasi
valitsema väes ja aus.
See pole enam midagi, mida Piiblis loed,
vaid see on tõde, mis on su südames,
mis valgustab su südant, just nagu koidutäht silmapiiri valgustab.
Arvan, et kui objektiivselt Uut Testamenti uurid,
siis näed, et kõigil apostlitel ja algsetel usklikel
oli koidutäht südames.
Nad olid kõik põnevil sellest, et Jeesus tuleb tagasi.
Pole pea ühtki kirja, kus mingil moel ei mainitaks
Issanda tagasitulekut.
Kui uurida, siis näed, et enamus üleskutsed pühale elule
Uues Testamendis on seotud Issanda tagasituleku ootusega.
Tule korraks siia!
Loeme Ruthiga ühte kirjakohta tihti, oleme seda korra siingi teinud,
1 Tessalooniklastele 5:23-24, lihtne koht, kuid hea näide sellest,
mida rääkisin Issanda tagasituleku ootamise mõjust.
"Aga rahu Jumal ise pühitsegu teid läbinisti
ning teie vaim ja hing ja ihu olgu tervikuna hoitud laitmatuna
meie Issanda Jeesuse Kristuse tulemiseks!
Ustav on see, kes teid kutsub; küll tema teebki seda."
Mida Ta teeb?
Hoiab me vaimu, hinge ja ihu laitmatuna. Millal?
Issanda Jeesuse Kristuse tulekul.
Kutse pühadusele põhineb Issanda tuleku ootusel.
Uues Testamendis on mitmeid teisi kohti, kus üleskutse pühadusele
põhineb Issanda tuleku ootusel.
Suur osa Pauluse teenistusest on sellest motiveeritud,
näiteks kirjutab tessalooniklastele: kes on mu rõõm, kiitlemise aupärg..
Teie! Teid esitan ma Jeesusele, kui Ta tuleb,
see oli tema teenimistöö vili Tessaloonikas.
Minu järeldus või sellest tulenev tõde on see,
et kus kristlased ei ole Issanda tagasituleku ootuses,
seal pühaduse tase koguduses on allpool Uue Testamendi norme.
Arvan, et keegi ei saa sellele väitele vastu vaielda.
Algusaegade kristlased vajasid seda motivatsiooni,
meil on seda sama palju vaja.
Mõned teist mõtlevad aga, et nad arvasid,
et Issand tuleb väga kiiresti ja Ta ei tulnud, seega nad eksisid.
Tahaksin öelda, et mõlema variandi puhul ma pigem eksin nii
nagu nemad eksisid, ja saan nende tulemused,
kui et mul on õigus nii nagu mõnedel ja saan nende tulemused.
Kui peaksid viljade järgi otsustama.
Pakun aga, et oleks vale arvata, et nad eksisid.
Üritan seda põgusalt selgitada, miks.
See on valdkond, millega tegelesin ka filosoofias,
seetõttu leian, et aeg on üks mõistatus, millega seotud oleme.
Filosoofid ja füüsikud on kaua püüdnud mõista aja olemust,
kuid minu arusaamist mööda, kui usklik sureb,
läheb ta magama - Piibel kasutab seda terminit.
Ta keha maetakse maha, vaim ja hing lahkuvad,
et olla Issanda ja Tema valitutega ja ta liigub ajast välja igavikku.
Igavik ei ole väga pikk ajaperiood, see on täiesti teistsugune
eksisteerimise moodus, kus minevikul, olevikul ja tulevikul
pole samasugust tähendust kui meil.
Jumal elab igavikus, Pühakiri ütleb, et ta elab igavikus.
Jumala jaoks on minevik, olevik ja tulevik on kõik samaaegselt üks.
Me inimlik mõistus ei suuda seda täielikult haarata,
kuid võime seda faktina aktsepteerida.
Kui pühendunud usklik sureb, siis ta teadvuse osa - vaim ja hing
liiguvad ajast välja igavikku.
Tema jaoks pole enam aega, aga kuni milleni?
Ülestõusmiseni, kuni Issand tagasi tuleb.
Mulle meeldib nii mõelda: kujuta ette, et olen see inimene.
Need minu füüsilised silmad suletakse ühel päeval surmas,
kui just Issand varem tagasi ei tule, nad ei näe enam midagi
mis ajani?
Kui nad ülestõusmisel uuesti luuakse, siis saan paari
uusi, ilusaid silmi, mul pole enam prille ega ravimeid vaja.
Kui need silmad avan, mida ma kõigepealt näen?
Jeesust.
Seega Jeesuse tulek iga uskliku jaoks pole kaugemal kui ta surm.
Pärast seda enam aega pole, kuni su silmad avanevad..
Usun, et iga uskliku silmad, kui nad ülestõusmisel avatakse,
näevad esimesena Teda, keda nad on igatsenud näha -
Jeesust.
Kui mul on õigus, siis Uue Testamendi usklikud ei eksinud.
Neil oli see elevil ootus ja neil oli õigus.
Usun, et see on Jumala tahe, et iga põlvkonna usklikel
on sama põnev ootus Issanda tulekust.
Leian, et kui Ruthiga reisime ja inimestega kohtume,
kes on võib-olla teistsugused, neil on omad erisused,
kuid nad on Issanda tulekust põnevil.
Leian, et kui oleme kümme minutit koos olnud,
tundub nagu tunneksime neid kogu elu.
On midagi, mis ühendab inimesi, kel on selline kindel ootus.
See tekitab meis põnevust. Pealegi, miks peaksime ootama, et
teised evangeeliumist vaimustuvad, kui me ise seda ei tee.
Meil pole mingit õigust oodata suuremat põnevust uskmatutelt,
kui nad usklikes näevad.
Igaljuhul, seisan siin nii siiralt kui oskan ja tahan teile öelda:
mina olen põnevil, sest usun, et Jeesus tuleb tagasi
väes ja aus ja rajab oma riigi.
Usun, et see on ainus lahendus maailma probleemidele.
Võime head teha, võime haigeid aidata,
võime vaeseid aidata, võime püüda ebaõiglust heastada
nii palju kui on meie võimuses, kuid me pingutused on väga nigelad.
Hetkel sureb igal nädalal nälga 250 000 1-5-aastast last.
See on rohkem kui kunagi varem inimajaloos.
Ei paista, et maailm paremaks muutuks
pärast seda kui kogudus on siin 19 sajandit olnud.
Ütleksin, et probleemid on suuremad, tõsisemad, teravamad kui varem.
Huvitav on see, et kus kristlased sellest teadlikud pole,
siis mittekristlased on tihti väga teravalt probleemidest teadlikud.
Kummaline, kuid uskmatud räägivad rohkem maailmalõpust kui kristlased.
Ma ei räägi loomulikult "armageddonist" - maailmalõpust.
Uskmatute jaoks tähendab see, et ajastu lõpul juhtub midagi kohutavat.
Nüüd tahaksin vaadata üht teooriat.
Pean ütlema jällegi, et osaliselt on see seotud mu filosoofia taustaga.
Juhtus nii, et kui Cambridge's olin, oli populaarseks filosoofiaks
lingvistiline filosoofia.
Ei usu, et sellest teate, kuid selle rajajaks oli Ludvig Wittgenstein,
ta oli juut Austriast.
Olin tema õpilane, istusin kaks aastat ta jalge ees.
Ta ütles: kui mind 2 aastat kuulad, siis loobud filosofeerimisest.
Kuulasin teda 2 aastat ja loobusin filosofeerimisest,
kuid teisel põhjusel - kohtusin Issandaga.
Leidsin midagi, mis oli palju loogilisem kui filosoofia.
See vastas küsimustele, millele filosoofia polnud kunagi vastanud.
Kuid filosoofias on ka kasulikke asju.
Pean ütlema, et harjumus sõnade õige ja ebaõige kasutuse suhtes
on mind jutlustajana aidanud, kas märkate seda või mitte.
Võib ka hullem olla.
Meil on see küsimus: kas Piibli ettekuulutused
saavad sõna-sõnalt teoks?
Paljud inimesed täna lepivad sellega, et need ei täitu
sõna otseses mõttes, need täituvad vaimselt või
ülekantud tähenduses.
Me ei saa neid võtta tõsiselt selles, mis nad päriselt ütlevad.
Minu jaoks on see keele ja sõnade valesti kasutamine ja
segaduse tekitamine.
Kui räägin, et miski on sõnasõnaline, siis jätan mulje,
et see võib ka teisel viisil olla. Toon paar näidet.
Näiteks ütlen Brentile siin: oled sa sõnasõnalt abielus?
Ta küsiks: miks sa sõnasõnalt ütled, miks sa ei küsi: kas oled abielus?
Kui ütlen: kas oled sõnasõnalt abielus,
siis jätan ohtliku mulje, et võid olla abielus
ilma päriselt abielus olemata.
See on õpetus, mis levib kogu ühiskonnas.
Või ütlen vend Ray'le: kas maksad sõna otseses mõttes makse?
Ta ütleks: maksan makse, miks öelda sõna otseses mõttes?
Kui selle lisan, siis tekitan ohtliku vihje,
et sa väidad makse maksvat, kuid tegelikult ei maksa.
Teisisõnu on see keele valesti kasutamine ja tekitab segadust.
Ei tea, kas oled märganud väljendi "sõna otseses mõttes" kohta,
et enamasti kui seda kasutatakse, ei ole see "sõnasõnaline".
Näiteks öeldakse: ta oli sõna otseses mõttes kadedusest roheline.
Ta polnud ju tegelikult kadedusest roheline.
Või: ma sõna otseses mõttes surin naeru kätte.
Üritan välja tuua, et see mõte, et asjad pole sõnasõnalt sellised,
tekitab segadust.
Mujal me seda ei kasuta,
miks peaksime seda piibellike ettekuulutuste suhtes kasutama.
Tahan võtta nüüd 10 näidet Vana Testamendi ettekuulutustest,
mida teame Uuest Testamendist, et need täitusid Jeesuse elus.
Kui neid põgusalt vaatame, tahan, et küsiksid endalt:
kas need täitusid sõna otseses mõttes?
Tahan öelda, et mitte kuskil ei viidata,
et need ühelgi teisel viisil oleksid täitunud kui sõna otseses mõttes.
Meil pole Pühakirjas ühtki muud mudelit,
kuidas ettekuulutus peaks täituma.
Kui see pole mudeliks, siis Piibel ei annagi mudelit.
Vaatame peamisi sündmusi Jeesuse elus.
Kui uurid Jeesuse teenistust, siis leiad,
et üks fraas kordub ikka ja jälle, usun, et kaheksateist korda:
"et läheks täide".
Kui soovite rohkem infot Derek Prince'i materjalide kohta UKs,
tellige DPM materjalide kataloog telefonil: +44 1462 492100
või külastage teenistuse kodulehte: www.dpmuk.org.
Tõlge: Riina Karik