o
Derek Prince
Aviomiehet ja isät
Osa 2
Katsomme Paavalin tunnettua tapausta Filippissä,
jossa maanjäristys vavisutti vankilaa ja
vangit vapautuivat kahleistaan.
Vartija oli tappaa itsensä, koska hän vastasi hengellään vankien hengestä.
Jos vangit karkasivat, vartija vastasi siitä hengellään.
Muistatteko kun Paavali sanoi:
"Älä tee itsellesi mitään. Me olemme kaikki täällä."
Vartija kysyi vanhan tutun kysymyksen:
"Mitä minun pitää tehdä, jotta pelastuisin?"
Uusi Testamentti vastaa näin: Apt 16:31:
"Usko Herraan Jeesukseen, niin pelastut,..."
Monet julistajat pysähtyvät tähän, mutta jae jatkuu.
"...sinä ja sinun perhekuntasi (perheesi)."
On sääli katkaista lausetta kesken, koska isällä on oikeus uskoa
koko perheensä pelastumiseen. Isän velvollisuuksien tähden
Jumala antaa hänelle myös auktoriteetin.
Jumala ei koskaan sälytä velvollisuuksia ilman auktoriteettia
eikä auktoriteettia ilman velvollisuuksia.
Koska Jumala on antanut isälle valtavan vastuun,
Hän antaa myös auktoriteetin uskoa perhekuntansa puolesta.
Joosuakin sanoi, että "minä ja minun perheeni",
miten se jatkuu? "palvelemme Herraa".
Mistä hän tiesi sen?
Koska hänellä oli auktoriteetti uskoa perheensä puolesta.
Kerran eräs rouva tuli puheilleni, koska hän oli huolissaan siitä,
ettei hänen perheensä ollut pelastunut.
Lohdutin häntä sanomalla:
Usko Herraan Jeesukseen, niin pelastut, sinä ja sinun perhekuntasi."
Hän lähti pois, mutta Pyhä Henki sanoi minulle lempeästi:
"Sinä sovelsit Raamattua väärin.
Tuota ei sanottu naiselle vaan miehelle, joka oli perheensä pää.
Hänellä oli oikeus uskoa perhekuntansa puolesta.
Nyt te naiset nousette sotajalalle ja kysytte: "Entä me?"
Haluatteko oikein hyvän mallin
perheensä puolesta uskovasta naisesta?
Sellainen oli Rahab, portto, joka nöyrtyi.
Hän uskoi koko perhekuntansa puolesta.
Se ei kuitenkaan johtunut hänen asemastaan perheessä
vaan Jumalan hänelle antamasta uskosta.
Tämä on siis isän velvollisuus pappina.
Seuraavaksi isän velvollisuus profeettana.
Pappina isä edustaa perhettään Jumalalle.
Profeettana hän edustaa Jumalaa perheelleen.
Tämä on joka isän ainutlaatuinen erikoisoikeus.
Efesolaiskirje 6:4:
Paavali sanoo: "Te isät, älkää herättäkö lapsissanne vihaa,
vaan kasvattakaa ja ojentakaa heitä Herran tahdon mukaan."
Kenen velvollisuus on opettaa lapset tuntemaan Jumalan Sanan totuus?
Kuka sen tavallisesti tekee? Äiti.
Onko tämä Jumalan tahdon mukaista? Ei.
Tiedättekö mitä tapahtuu jos Sanan opetus toimii näin?
Pikku Jukka kasvaa ja sanoo hän on noin 12-vuotiaana:
"Haluan olla isäni kaltainen mies. Hän ei käy kirkossa
eikä lue Raamattua, ei minunkaan tarvitse."
Jos naiset huolehtivat Sanan opetuksesta,
ongelmaksi tulee se, että pojat saavat kuvan, että
kristinusko on "naisten juttuja".
Jos haluat olla kunnon mies, kuljet eri polkuja.
Kol 3:21 Paavali sanoo jotain, mikä liittyy edellisiin jakeisiin:
"Isät, älkää aina moittiko lapsianne, etteivät he masentuisi."
Tässä on eräänlainen keskitie.
Toisaalta pitää olla ankara, toisaalta ei pidä laiminlyödä kuria.
Mutta samalla Paavali sanoo, että älkää aina moittiko lapsia.
Älä masenna heitä. Älä ole ankara ja kriittinen.
Älä anna heille syytä antaa periksi.
Jos jatkuvasti sanot lapsellesi, että olet väärässä,
niin lopulta hän ajattelee: "Ei kannata edes yrittää.
En osaa tehdä mitään oikein kuitenkaan."
Tässä on kuljettava keskitietä, mutta vastuu on isän.
Seuraavaksi 5 Mos 11, jossa Mooses ohjeistaa
hämmästyttävän viisaasti miten isien tulisi täyttää velvollisuutensa
ja antaa hengellistä opetusta perheelleen. 5 Mos 11:18.
Ydintehtävä on opettaa Jumalan Sanaa perheelle:
"Painakaa tarkoin mieleenne (isät) nämä käskyt, jotka minä annan.
Sitokaa ne merkiksi käteenne ja pitäkää niitä tunnuksena otsallanne."
Minkä tulee olla etusijalla elämässä? Jumalan Sanan.
"Opettakaa ne lapsillenne ja puhukaa niistä,
olittepa kotona tai matkalla, makuulla tai jalkeilla."
Joka hetki perheessä on hetki opettaa Sanaa.
Älkää rajoittako opetusta vain yhteen uskontopäivään viikossa.
Olen opettanut monien pappien lapsia vuosia.
Jotkut heistä ovat pahimman sortin kapinallisia.
Huomasin, että useimmat heistä kokivat uskonnon pyhäpukuna,
joka pannaan päälle sunnuntaina kun mennään kirkkoon,
tullaan kotiin, riisutaan puku ja pannaan kaappiin ja
vedetään taas ylle seuraavana sunnuntaina.
Se oli osin heidän vanhempiensa moka,
sillä jos uskontoa pidetään edes jonkin arvoisena,
sen tulee olla osa arkea kotona.
Ensimmäinen vaimoni, ennen kuin menimme naimisiin,
oli adoptiotyttöjemme yksinhuoltajaäiti 18 vuotta.
Oli puutetta rahasta ja usein ei ollut varmaa, onko huomiseksi ruokaa.
Hän otti lapset rukoilemaan kanssaan ja sanoi:
"Lapset, meillä ei ole mitään aamiaiseksi. Parasta rukoilla."
He rukoilivat ja ruokaa tuli. Tämä opetti lapsille
enemmän Jumalasta kuin kymmenet pyhäkoulut.
He näkivät, että Jumala vastaa rukouksiimme.
Älä jätä lapsia hengellisen elämän ulkopuolelle. Ottakaa heidät mukaan.
Jos olette lähdössä lomalle, rukoilkaa yhdessä loman puolesta,
minne mennä ja mitä tehdä.
Jos lapsella on kouluvaikeuksia, älä ainoastaan neuvo häntä
vaan sano: "Rukoillaanpa tämän asian puolesta".
Kun lapset oppivat rukoilemaan heistä kasvaa uskovia.
Tiedän tämän kokemuksesta.
Yksikään tytöistämme ei ole säästynyt kiusauksilta.
Heillä kaikilla on ollut koettelemuksensa ja ongelmansa.
Kun heidän kanssaan keskustelee, he muistavat aina kuinka
Jumala puuttui asiaan dramaattisesti.
Muistan erään tytön, joka ei varsinaisesti kuulunut perheeseemme.
Hänen varpaansa jäi ison rautaoven väliin ja varvas melkein katkesi.
Lydia rukoili ja varvas parani.
Tyttö ei suinkaan ollut mallikristitty, mutta hän ei koskaan kieltänyt sitä,
että hänen varpaansa on tallella, koska äiti rukoili.
Englantilainen tyttömme oli noin 18.
Hän oli kanssamme Keniassa, kun palvelimme siellä.
Menimme kokoukseen Mombasaan ja tapasimme siellä erään
rakkaan veljen, joka on nyt Herran luona.
Elizabeth, se oli tytön nimi,
oli hyvin likinäköinen ja hänen näkönsä huononi yhä.
Joka vuosi hänelle piti hankkia paksummat lasit.
Me pyysimme veli Mattsonia rukoilemaan Elizabethin puolesta.
Hän rukoili, tyttö otti lasit silmiltään.
Emme pyytäneet häntä tekemään niin.
Parin päivän päästä kysyimme tytöltä miten menee?
Entä silmäsi? Hän vastasi, että
eikö veli Mattson rukoillut hänen näkönsä puolesta?
Hänen näkönsä oli 20/20.
Hänestä tuli sairaanhoitaja eikä hän tarvinnut enää laseja.
Hän kävi läpi testinsä, mutta yhden asian hän tiesi:
Jumala on todellinen. Hän vastaa rukouksiin.
Tällainen kokemus on ankkuri maailman myrskyissä.
Anna lapsille muisto siitä, että jotain tapahtui kun rukoilit.
Jumala vastasi rukouksiin.
Älä siis jätä lapsia hengellisen elämän ulkopuolelle. Ota heidän mukaan.
Lopuksi kuva isästä profeettana, joka edustaa Jumalaa perheessään.
Olen opettanut tosi usein tätä Raamatun kohtaa:
"Niin kuin oli Nooan päivinä, niin on Ihmisen Pojan päivä oleva."
Kerroin kaikesta kamalasta pahasta Nooan päivinä ja
että se on totta ja sitä tapahtuu silmiemme edessä.
Eräänä päivänä huomasin, että siinä on jotain hyvääkin.
Hep 11:7: "Usko sai Nooan taipumaan Jumalan tahtoon,
kun hän sai ilmoituksen sellaisesta mikä ei ollut nähtävissä.
Hän rakensi arkin, ja näin koko hänen perheensä pelastui.
Hänen uskonsa langetti maailmalle tuomion ja antoi hänelle itselleen
uskovien perinnön, vanhurskauden." Nooan päivät voi nähdä toisinkin.
Nooa, hurskas mies, kuuli Jumalalta, että tuho oli tulossa,
valmistautui ja pelasti perheensä. Uskon, että elämme aikaa, jolloin
jotain Nooan päivien kaltaista on tulossa.
Ehkä maata kohtaa arvaamattomia onnettomuuksia yhä enemmän.
Tiedolla, jonka Nooa sai hän pystyi pelastamaan perheensä.
Pieni kevennys tähän väliin.
Kuulin eräästä miehestä, joka pelkäsi matkustamista,
koska hän ajatteli, että lentokoneessa jollain olisi pommi.
Tilastonikkarit sanoivat hänelle, että todennäköisyys, että jollain
matkustajalla oli pommi on 1:450000. Mutta todennäköisyys, että kahdella
matkustajalla olisi pommi on yhden suhde viiteen miljoonaan.
Sen jälkeen hän aina otti lennolle mukaansa pommin.
Tämä ei kuitenkaan ole esimerkki Nooan päivistä.
Seuraavaksi puhumme isästä kuninkaana tai johtajana.
1 Tim 3:4-5 puhuu seurakunnan johtajasta:
"Hänen on pidettävä hyvää huolta perheestään ja
kasvatettava lapsensa tottelevaisiksi.
Jos joku ei osaa pitää huolta omasta perheestään,
kuinka hän voisi huolehtia Jumalan seurakunnasta?"
Sana tässä on hallita tai johtaa. Tämä on kolmas aviomiehen tehtävä.
Hän edustaa Kristusta pappina, profeettana ja kuninkaana.
Mikä on kuninkaan tehtävä? Hallita.
Näin ei enää juuri ajatella nykyisin.
Elämme ilmapiirissä, jossa auktoriteetti on melkeinpä ruma sana.
Mutta totuus on, että ilman auktoriteettia vallitsee anarkia.
Me tarvitsemme auktoriteettia, ennen kaikkea isän auktoriteettia kotona.
Minua on aina kiehtonut se miksi Jumala valitsi Abrahamin.
1 Mos 18:17-19.
Selvitän ensin nimeä Abraham.
Hänen alkuperäinen nimensä oli Abram,
hepreaksi Av ram, joka tarkoittaa ylhäinen isä.
Kun Jumala teki toisen ja ikuisen liiton hänen kanssaan,
Jumala antoi hänelle nimeksi Av ram ham,
joka tarkoittaa "kansojen isä".
Tärkeintä Abrahamissa oli se, että hän oli isä, jonka Jumala valitsi,
koska Hän halusi uuden kansan polveutuvan Abrahamista.
Luvussa 18 Herra paljastaa syyn miksi Hän valitsi Abrahamin.
Maailmassa oli satoja tuhansia miehiä
ja heidän joukostaan Jumala poimi yhden,
jonka etuoikeudeksi tuli olla uuden kansan pää.
"Herra ajatteli: "Miksi salaisin Abrahamilta, mitä aion tehdä?
Onhan Abrahamista polveutuva suuri ja mahtava kansa,
ja hänen saamansa siunaus tulee siunaukseksi
kaikille maailman kansoille. Minähän olen valinnut hänet,
että hän käskisi poikiaan ja jälkeentulevaa sukuaan
pysymään Herran tiellä ja noudat- tamaan oikeutta ja vanhurskautta,
jotta Minä voisin täyttää sen lupauksen, jonka olen Abrahamille antanut."
Miksi Herra valitsi hänet?
Mikä hänessä teki hänestä kelvollisen?
Tästä on kaksi käännöstä. Pidän enemmän vanhasta,
joka kuuluu: "Minä olen valinnut hänet, että
hän käskisi lapsiansa ja perhettänsä noudattamaan Herran tietä".
Toisen käännöksen mukaan: "Olen valinnut hänet, että
hän käskisi poikiaan ja sukuaan pysymään Herran tiellä".
Mitä tahansa käännöstä luetkin, syy miksi Jumala katsoi
Abrahamin kelvolliseksi historian etuoikeutetuimpaan asemaan,
oli hänen luonteenpiirteensä, ja Jumala saattoi luottaa siihen,
että Abraham käskisi lapsiaan ja sukuaan.
On aika, jolloin isän pitää käskeä.
On tilanteita, joissa on annettava määräyksiä
ja on noudatettava sääntöjä.
Jos haluat, että lapsestasi tulee onneton, niin jätä hänet kurittamatta.
Onnettomimpia lapsia ovet ne, joilla ei ole kuria.
He ovat myös epävarmoja, koska lapsi haluaa
rajoja, jotka antavat turvallisuutta.
Muistan afrikkalaisen tyttäreni, kun hän 16-vuotiaana
kävi läpi teini-iän ongelmia. Hän on herttainen kristitty tyttö.
Hän halusi tehdä sellaista mikä ei ollut viisasta eikä oikein.
Hän katsoi minua ja kysyi: "voinko tehdä sen, annatko luvan?"
Sanoin: "En anna, koska se ei ole sinulle hyväksi".
Olisi luullut, että hän olisi suuttunut, mutta näin hänen kasvoistaan,
että hän oli huojentunut siitä, että asetin hänelle rajan.
Ymmärrättekö? Hänellä ei ollut lujuutta asettaa itselleen rajoja,
mutta hän oli kiitollinen minulle siitä, että minä tein sen.
On epäreilua jättää lapset tuuliajolle ilman rajoja varsinkin nykymaailmassa.
Rajojen pitäisi olla yksinkertaisia, käytännöllisiä ja
ne pitäisi selittää lapsille.
Miksi emme katso sitä ja sitä tv-ohjelmaa?
Siksi, että se ei ole hyväksi sinun hengelliselle ja moraaliselle elämällesi.
Tämä on suurimpia ongelmia nykyisin.
Ehkä useimmissa kodeissa isän tärkeimpiä velvollisuuksia
on pitää silmällä tv:n katselua.
Minulle se on helppoa. En koskaan pane sitä päälle.
Se ei kuitenkaan ole kaikkien ratkaisu enkä suosittele sitä
enkä väitä että se tekee minusta yhtään sen hengellisemmän.
En vain pidä tv:stä.
Herra sanoi Abrahamille jotain muutakin luvussa 18:
"Onhan Abrahamista polveutuva suuri ja mahtava kansa."
Sanonpa vain, että yksikään kansa ei ole sen suurempi kuin sen isät.
Jos isät mokaavat, niin kansa rappeutuu varmasti.
Jokaisen kansan vahvuus on sen isien luonne, yhtenäisyys ja voima.
Rom 4:11-12, ei tarvitse katsoa sitä, meille kerrotaan, että Abraham on
kaikkien niiden isä jotka vaeltavat hänen askelissaan.
Ei siis riitä sanoa: Olen uudesti syntynyt ja siksi Abraham on isäni.
Meidän on vaellettava niin kuin hän vaelsi.
Kaikkein tärkein alue noudattaa hänen malliaan on perhe.
Sitten katsomme erästä toista miestä, joka oli lähellä Abrahamia.
Hänen nimensä on Loot.
Molemmat kokivat paljon samoja asioita.
He tulivat paikkaan, jossa heidän oli määrä erota.
Mikä täydellinen gentlemanni Abraham olikaan!
Hän ei sanonut, että minä valitsen ensin vaan
hän antoi Lootin valita.
Se mitä sinä et valitse, jääköön minulle.
Abraham oli sentään vanha mies, joka todella tunsi Jumalan.
Joku on sanonut, että Jumala antaa parasta niille,
jotka antavat Hänen valita. Haluatko sinä tehdä niin?
Abraham sanoi: Jumala, tiedän, että sinulla on tilaa.
Niinpä Loot suuntasi, minne? Sodomaan.
Mikä häntä veti puoleensa? Raha ja rikkaus.
Loot rakasti maailmaa ja maailman kamaa.
Luvun lopussa Loot oli Sodomassa,
ja kun hänestä kerrotaan seuraavan kerran,
häntä pidettiin arvostettuna kansalaisena.
Tuli aika, jolloin Jumala ilmoitti langettavansa tuomion
Sodomalle ja Gomorralle.
Abrahamin rukousten tähden Jumala lähetti kaksi enkeliä
noutamaan Lootia Sodomasta. He sanoivat:
"Onko täällä teidän poikianne tai tyttäriänne tai vävyjänne?
Varoittakaa heitä, koska Jumala aikoo tuhota kaupungin."
Loot meni varoittamaan vävyjään ja sanoi, että Jumala lähettää tuomion.
He eivät ottaneet Lootia todesta vaan nauroivat hänelle.
Loot pakeni vaimonsa ja kahden tyttärensä kanssa.
Vaimo ei selvinnyt hengissä vaan muuttui suolapatsaaksi.
Loot jätti muut perheenjäsenensä Sodomaan.
Korostan, että Loot vei perheensä Sodomaan,
mutta ei onnistunut saamaan heitä sieltä pois.
Mitä vastuuta tämä on!
Isät, mihin te johdatte perhettänne? Mikä teitä motivoi?
Rakastatteko maailmaa ja maailman kamaa?
Olette vaarassa kulkea Lootin tietä.
Lopuksi lyhyt ajatus.
Miten voit täyttää velvollisuutesi isänä?
Olen pohtinut tätä itsekin. En tarjoile vain teoriaa.
Ehdotan viittä asiaa painettavaksi mieleen.
Yksi, myönnä vastuusi. Ota paikkasi.
Sano: Jumala, olen isä.
Ymmärrän ainakin osin mitä odotat isältä.
Hyväksyn vastuuni edessäsi.
Raamatussa vastuu ja auktoriteetti käyvät yhdessä.
Jumala antaa auktoriteetin niille, jotka hyväksyvät vastuunsa.
Ellet hyväksy vastuutta, et saa auktoriteettia,
koska se on Jumalan oikeuden- mukaisuutta ja viisautta.
Ei tarvitse olla valtavan menestyksekäs,
ei tarvitse kyetä vastaamaan kaikkiin kysymyksiin, mutta
sinulla on oltava halua sanoa: "Jumala, minä hyväksyn vastuuni".
Silloin Jumala antaa sinulle tarvitsemasi auktoriteetin,
sillä auktoriteetti tulee Jumalalta ja vain Häneltä.
Kaksi, nöyrry Jumalan edessä.
Myönnä Jumalalle, että tämä tehtävä on liian iso minulle.
En pysty hoitamaan sitä.
Pietari kehotti nöyrtymään Jumalan väkevän käden alle.
Jumala on ylpeitä vastaan, mutta nöyrille Hän antaa armon.
Haluatko Hänen armonsa? Nöyrry.
Se ei ole vaikeaa, koska isän tehtävä on niin jalo,
ettei siihen pysty kukaan omin voimin.
Kolme, Luota Jumalan armoon.
Odota, että Hän antaa armonsa. Pysy uskossa.
Jos sinut olisi kutsuttu evankelistaksi,
luottaisit siihen, että Jumala antaa armon toimia evankelistana.
Mikset luottaisi Jumalan armoon olla isä,
mikä on paljon vaikeampi tehtävä kuin olla evankelista.
Mielestäni kaksi maailman kovinta tehtävää on
ensinnäkin olla isä ja toiseksi olla pastori.
Olkoon Jumala armollinen sekä isälle että pastorille.
Kunnioitan näitä tehtäviä.
Neljäs, ole uuttera. Anna kaikkesi.
Kyse ei ole osa-aikatyöstä, jota voi huiskia vasemmalla kädellä.
Se vaatii sinulta kaiken, jotta voit tehdä sen kunnolla.
Lopuksi, anna tehtävällesi aikaa.
Aika, jonka uhraat työllesi osoittaa kuinka paljon sitä arvostat.
Useimmat nuorisorikolliset valittavat nuorisotyöntekijöille, että
vanhemmat eivät kuunnelleet heitä.
He saarnasivat meille ja sanoivat mitä tehdä,
mutta he eivät koskaan sallineet meidän puhua.
Kun Mooses kehotti isiä opettamaan lapsilleen,
olittepa kotona tai matkalla, makuulla tai jalkeilla,
hän tarkoitti, että isyys on vakinainen virka. Se vaatii kaiken.
Se ei tarkoita, etteikö sinulla saisi olla maallista työtä
vaan sitä, että isän tehtävät ovat etusijalla ja
pidät niitä elämäsi tärkeimpinä velvollisuuksina.
Kertaan vielä suositukseni.
Myönnän avoimesti, etten itse ole pystynyt tähän.
Jos saisin olla isänä uudelleen, tekisin jotain toisin.
Antaisin enemmän aikaa lapsilleni.
Monien julistajien tavoin olin kunnianhimoinen.
Halusin hyvän seurakunnan, mutta
monesti uhrasin perheeni seurakunnalle.
En tekisi enää samoin. Pyydän sitä anteeksi.
Tässä vielä viisi suositustani:
Myönnä vastuusi ja vastuu antaa auktoriteetin.
Toiseksi, nöyrry Jumalan edessä. Kolmanneksi, luota Jumalan armoon.
Neljänneksi, ole uuttera, kyse on vakivirasta.
Viidenneksi, anna tehtävälle parhain aikasi.
Haluaisin rukoilla isien ja aviomiesten puolesta.
Nousisitteko seisomaan?
Vaimot, yhtykää rukoukseeni avio- miestenne ja perheenne isien puolesta.
"Isä, kiitän sinua siitä, että Sinun nimesi on Isä,
että sinä olet isä, joka huolehtii perheestään ja
että perheen kautta haluat tehdä itsesi tunnetuksi maan päällä.
Kiitän jokaisesta rakkaasta veljestä Kristuksessa,
jotka seisovat nyt edessäsi.
Herra, lasken itseni heidän joukkoonsa.
Herra, minä pyydän, että annat armosi näille miehille
ja heidän perheilleen uudella mitalla tästä hetkestä eteenpäin.
Herra, uskon, että minulla on uskoa Jeesuksen nimessä
vapauttaa armoa heidän ylleen se määrä, jonka he tarvitsevat.
Sinun kunniaksesi, Herra. Jeesuksen nimessä. Aamen.
Jos haluat tilata Derek Princen opetuksia, -
ota yhteyttä ja pyydä tuoteluetteloamme.
Yhteystietomme näkyvät ruudussa.
Suomennos: Kai Mäkelä