o
Derek Prince
Äkta män och Fäder 2
Del 2
Vi ser i Paulus tjänst den välkända händelsen i Filippi -
då fängelset skakades av en jord- bävning och alla fångar blev fria.
Vakten tänkte begå självmord eftersom -
han ansvarade för fångarna med sitt liv.
Flydde fångarna var han ansvarig med sitt liv.
Men Paulus ropade ju "Gör dig inte något illa! Vi är alla här."
Så han ropade ut den urgamla frågan -
"Vad ska jag göra för att bli frälst?"
Nya testamentet svarar så här i Apg 16:31.
"Tro på Herren Jesus så blir du frälst".
Många predikanter slutar där, men versen fortsätter -
"du och din familj." Ditt hushåll.
Det är synd att ta bort de sista orden, för en far har previlegiet -
att tro för hela sin familjs frälsning.
På grund av faderns ansvar ger Gud honom också auktoriteten.
Gud ger aldrig ansvar utan auktoritet.
Inte heller auktoritet utan ansvar.
Eftersom Gud har gett fadern ett så oerhört stort ansvar -
ger Han honom auktoriteten att tro för sin familj.
Det är vad Josua sa. "Jag och mitt hus, vi vill tjäna HERREN."
Hur visste han att de skulle det?
Eftersom han hade auktoritet att tro för dem.
En gång mötte jag en dam som var oroad över sin ofrälsta familj.
Jag tröstade henne med att säga "läs Apg.16:31" -
"tro på Herren Jesus så blir du frälst, du och din familj."
Hon gick och den Helige Ande rättade mig mjukt -
och sa "Du använde det bibelordet fel".
Det var inte sagt till en kvinna utan till en man, familjens huvud.
Han hade rätt att tro för sin familj.
Nu kanske ni kvinnor blir upprörda och säger "Vi, då?"
Använd inte det Ordet. Vill du ha ett bra mönster -
och ödmjukar dig så är det skökan Rahab.
Fantastiskt! Hon trodde för hela sin familj.
Men det var inte baserat på hennes position i familjen -
utan på grund av tron som Gud gav henne.
Så detta var faderns ansvar som präst.
Nu ser vi på faderns ansvar som profet.
Som präst representerar han sin familj inför Gud.
Som profet representerar han Gud för sin familj.
Detta är återigen varje fars unika previlegium.
Vi läser i Ef. 6:4. Paulus säger -
"Ni fäder, reta inte upp era barn" -
"utan fostra och förmana dem i Herren."
Vems ansvar är det att lära barnen sanningarna i Guds ord?
Jag hörde inte ert blyga svar. - Faderns.
Vem gör det oftast? - Modern. Är det Guds ordning? - Nej.
Vet du vad som händer om det är så det görs?
Lille Jonny växer upp och vid ca 12 års ålder säger han -
"jag vill vara man som far. Går inte han i kyrkan" -
"och läser Bibeln behöver inte jag det heller."
Gud välsigne de kvinnor som gör det, men problemet är att -
pojkarna då tror att kristendom bara är något för kvinnor -
och att om man vill vara en riktig man färdas man en annan väg.
I Kol. 3:21 säger Paulus något som relaterar till detta.
"Ni fäder, reta inte upp era barn, så att de tappar modet."
Det finns en mittlinje här.
Å ena sidan utöva disciplin. Låt dem inte bli odisciplinerade.
Men samtidigt säger Paulus "reta inte upp dem".
Gör dem inte modlösa. Var inte hård och kritisk.
Ge dem inte anledning att ge upp.
Påpekar du ständigt för ditt barn att han har fel -
tror han till slut att det inte ens är lönt att försöka.
Det finns ett mellanläge men ansvaret är faderns.
I 5 Mos. 11 ger Mose några fantastiskt visa råd -
om hur fäder bör fullgöra dessa skyldigheter -
och ge andlig undervisning till sin familj. 5 Mos 11:18.
Ansvarets kärnpunkt är att ge Guds Ord till din familj.
"Ni skall lägga dessa mina ord..." han talar här till fäder -
"på ert hjärta och...sinne..binda dem som ett tecken på er hand" -
"...som ett band...på er panna." Med andra ord -
Vad ska vara markant synligt i era liv? Guds Ord.
"Ni skall lära era barn dem genom att du talar om dem" -
"när du sitter i ditt hus...går på vägen..lägger dig och..stiger upp."
När som helst i familjelivet är det läge att undervisa i Skriftens Ord.
Hänvisa det inte till ett religiöst tillfälle en gång i veckan.
Jag har betjänat många förkunnares barn under åren.
Vissa av dem är de värsta rebellerna.
Jag fann att de flesta av dem såg religion som en speciell kostym -
som de tog på sig på söndagar och hade på sig i kyrkan innan de-
gick hem och placerade den i garderoben tills nästa söndag.
Det var delvis deras föräldrars fel.
Är religion värd något måste den prägla vardagslivet.
Min första fru, innan vi gifte oss -
var ensamstående adoptivmamma åt dessa flickor i 18 år -
med väldigt lite pengar. Ofta utan löfte om mat för morgondagen.
Men hon lät barnen be tillsammans med henne.
"Barn, vi har ingen frukost. Ni måste be."
De bad, maten kom. Det lärde dem mer om Gud -
än dussintals söndagsskollektioner.
De såg att "Gud besvarar mina böner".
Lämna aldrig barnen utanför ditt andliga liv. För in dem i det.
Om ni ska på semester, be tillsammans över -
vart ni ska åka och vad ni ska göra.
Om något av dem har svårt i skolan, korrigera inte bara -
utan säg "vi ber för det". Om barn lär sig att be -
växer de upp som troende. Jag vet detta av erfarenhet .
Ingen av våra flickor har sluppit frestelser, tro mig.
De har alla mött prövningar. Men frågar man dem -
minns de alltid något tillfälle i sitt liv då Gud ingrep dramatiskt.
En av flickorna som inte riktigt tillhör vår familj -
stängde en stor järndörr över sin tå så den nästan klipptes av.
Lydia kallade på henne och bad och tån blev helad.
Den flickan var ingen exemplarisk kristen men har aldrig förnekat -
att hennes tå finns kvar eftersom hennes mamma bad.
Min yngsta, engelska dotter var ca 18 år -
och var med oss i Kenya när vi tjänade där.
Vi åkte till en konferens i Mombasa där vi träffade -
en kär broder som nu är hos Herren.
Vår dotter Elizabeth var närsynt och synen försämrades gradvis.
Varje år skaffade vi henne tjockare glas.
Vi sa "broder Mattson vill du be för Elizabeth?"
Han bad och hon tog själv av sig glasögonen.
Några dagar senare frågade vi hur hon mådde.
Hur är det med dina ögon? Hon svarade "han bad ju!"
Hon hade 20/20 i synförmåga. Hon blev senare sjuksköterska -
och har aldrig behövt glasögon.
Hon genomgick sitt test men en sak visste hon -
Gud är verklig. Han besvarar böner.
Det blir som ett ankare när man bärs iväg av världens ström.
Påminn dem om något som hände när ni bad tillsammas -
och Gud svarade.
Lämna inte dina barn utanför ditt andliga liv. För in dem i det.
Slutligen har vi bilden av fadern som profet -
den som representerar Gud för sin familj.
Jag har så ofta undervisat utifrån texten "som det var i Noas dagar" -
"...skall det vara vid [Min] återkomst".
Jag berättar allt det onda som hände under Noas dagar -
som är sant och händer nu inför våra ögon.
En dag hittade jag något som var bra med det. Hebr. 11:7.
"I tron byggde Noa i helig fruktan en ark för att rädda de sina" -
"sedan Gud...varnat honom för det som ingen...sett."
"Genom tron blev han världen till dom" -
"och ärvde... rättfärdighet...av tro."
Detta är alltså en annan aspekt på Noas dagar.
Rättfärdige Noa hörde Guds ord om katastrofen som skulle komma -
gjorde förberedelser och räddade sin familj. Jag tror att vi lever -
i dagar när vi måste vara sådana.
Jag tror att plötsliga katastrofer kommer att svepa över jorden.
Det är inte längre säkert att flyga.
Man vet aldrig när det är en bomb på planet.
Men har du samma insikt som Noa vet du hur du skyddar din familj.
Detta är bara en liten historia.
Jag hörde om en man som var väldigt rädd för att resa -
eftersom han trodde någon hade en bomb.
Statistiken sade honom att sannolikheten för att -
en passagerare hade en bomb är 1:450 000.
Men att två män på samma plan hade varsin bomb var 1:5 000 000.
Efter det bar han alltid med sig en bomb.
Detta är inte ett rekommenderat exempel för Noas tid.
Nu ska vi tala om fadern som kung eller ledare.
1 Tim. 3:4-5 talar om en äldste.
"Han skall ta väl hand om sin familj och se till" -
"att hans barn lyder och visar all respekt. Men om någon" -
"inte [tar] hand om sin egen familj" -
"hur [kan] han då...ta hand om Guds församling?"
Ordet här är "regera" eller "leda". Detta är mannens tredje ansvar.
Han representerar Kristus som en präst, profet och kung.
Vad är kungens uppgift? Att regera.
Detta har tappats bort i mycket av dagens tänkande.
Vi lever i en atmosfär där auktoritet nästan är ett fult ord.
Men sanningen är att utan auktoritet finns bara anarki.
Vi behöver auktoritet, i synnerhet faderns auktoritet i hemmet.
Jag har alltid fascinerats av orsaken till att Gud valde Abraham.
Vi går till 1 Mos. 18:17-19.
Låt mig säga något om Abrahams namn.
Hans ursprungliga namn var Abram. På hebreiska "Avram" -
vilket betyder upphöjd far.
När Gud gjorde Sitt andra och eviga förbund med honom -
ändrade Han hans namn till "Avraham" - fader till många folk.
Men kärnan i Abrahams karaktär var att han var en far.
Det var som "en far" som Gud valde honom -
eftersom han ville att en ny nation skulle komma från honom.
I kapitel 18 avslöjar Herren orsaken till att han valde Abraham.
Det fanns hundra- tusentals män på jorden då -
och bland dem valde Gud ut en man -
till att vara det prevelegierade unika huvudet för en ny ras.
"Då sade HERREN: Kan jag dölja för Abraham vad jag tänker göra?"
"Av Abraham skall det ju bli ett stort..mäktigt folk, och i honom" -
"ska alla folk...bli välsignade. Ty jag har utvalt honom" -
"för att han skall befalla sina barn och efterkommande" -
"att hålla sig till HERRENS väg och handla rättfärdigt och rätt" -
"så att HERREN kan uppfylla sina löften till Abraham."
Varför valde Herren honom? Vad gjorde honom passande?
Det finns två översättningar.
Jag föredrar den gamla "Jag känner honom".
"Han kommer att befalla sina barn att följa Herrens väg."
Den andra översättningen lyder "Jag har valt honom för att" -
"han ska befalla sina barn" osv.
Oavsett vilken översättning du har är de kännetecken för Abrahams -
karaktär som gjorde honom passande för Guds val -
att Gud kunde lita på att han skulle befalla -
sina barn och sitt hushåll.
Det finns tider när fadern ska befalla.
Det finns situationer när order måste ges -
och regler måste lydas.
Ska ditt barn bli olyckligt undanhåll då disciplin från honom.
De olyckligaste barnen har ingen disciplin i livet.
De är även de osäkraste. Barn vill ha gränser som ger trygghet.
Jag minns när min afrikanska dotter var 16 år gammal -
och gick igenom tonårsproblem fast hon är en söt, kristen tjej.
Hon ville göra något som varken var klokt eller rätt.
Han tittade på mig och frågade "får jag göra det? Låter du mig?"
Jag sa "nej, jag tilllåter inte det, för det är dåligt för dig."
Man kunde trott att hon skulle bli upprörd -
men jag såg i hennes ansikte att hon blev lättad -
över att jag satt en gräns. Förstår du?
Hon hade inte kraft att sätta gränsen för sig själv -
men var tacksam att jag gjorde det.
Det är orättvist att lämna barn utan gränser, särskilt i dag.
Gränser ska vara enkla, praktiska och möjliga att förklara.
Varför ser vi inte det och det på TV?
Därför är det underminerar ditt andliga och moraliska liv.
Detta är ett av de största problemen för närvarande.
En av faderns viktigaste uppgifter är sannolikt -
att ha koll på TV-tittandet.
För mig är det enkelt. Jag slår aldrig på den.
Det är inte allas lösning.
Jag rekommenderar det inte och tror inte det gör mig -
andligare än någon annan. Jag bara ogillar TV.
Notera det andra som Herren sade om Abraham i texten.
"Av Abraham skall det ju bli ett stort och mäktigt folk".
Jag hävdar bestämt att ingen nation är större än sina fäder.
Misslyckas fäderna avtar nationen med säkerhet.
Varje nations styrka -
ligger i dess fäders karaktär, integritet och styrka.
I Rom. 4:11-12 (vi behöver inte läsa det nu) står det att Abraham -
är far till alla dem som vandrar i hans fotspår.
Man kan inte säga "jag är född på nytt så Abraham är min far".
Vi måste vandra som han vandrade.
Inget område är viktigare att göra detta på, är i familjen.
Vi ser en stund på en annan man som stod väldigt nära Abraham.
Hans namn var Lot.
De gick båda igenom många liknande saker.
Sa jag något fel?
(Många = a Lot)
Tack. De gick igenom en hel del tillsammans.
De kom till en punkt där de måste skiljas åt.
Du vet vilken perfekt gentleman Abraham var.
Han sa välj du först. Det du ratar tar jag.
Abraham var då gammal och kände verkligen Gud.
Han roffade inte åt sig.
Någon sa att Gud ger det bästa åt dem som låter Honom välja.
Vill du göra det? Abraham sa -
"Gud, jag vet att du har utrymme". Så vart drog sig Lot? Sodom.
Vad attraherade honom? Pengar och framgång.
Lot älskade världen och det som finns i den.
Vi läser i det kapitlet att han drog mot Sodom.
Nästa gång vi läser om honom var han mitt i Sodom.
En respekterad medborgare.
Så kom tiden då Gud måste döma Sodom och Gomorra.
På grund av Abrahams förbön sände Gud två änglar -
för att få ut Lot ur Sodom.
De sa "har du släktingar, varna dem att Gud ska förstöra staden?"
Lot gick för att prata med sina svärsöner.
Han sa att Gud sänder dom. De bara skrattade åt honom.
Till slut flydde han med fru och två döttrar.
Hans fru klarade sig inte utan blev en saltstod.
Lot lämnade resten av sin familj i Sodom.
Jag vill påpeka att Lot ledde sin familj till Sodom -
men lyckades inte få ut dem igen. Vilket ansvar!
Fäder, vart leder du din familj? Vad motiverar dig?
Älskar du världen och det som finns där?
Då ligger du i farozonen för att gå Lots väg.
Slutligen en kort tanke.
Hur uppfyller man sin plikt som far?
Jag har begrundat detta själv. Jag lägger inte bara fram en teori.
Jag föreslår fem saker att komma ihåg.
Ett - bejaka ditt ansvar. Inta din position.
Säg "Gud, jag är en far."
"Jag förstår åtminstone delvis vad Du förväntar du dig av en far" -
"och jag accepterar mitt ansvar inför Dig."
I Bibeln går ansvar och auktoritet ihop.
Gud ger auktoritet till dem som accepterar ansvar.
Accepterar du inte ansvaret får du inte auktoriteten -
som är Guds rättvisa och visdom. Om du accepterar ditt ansvar -
måste du inte vara fantastiskt lyckad -
eller ha alla svar, men vara villig att säga -
"Gud, jag accepterar mitt ansvar."
Då kommer Gud att ge dig den auktoritet du behöver -
för auktoritet kommer från Gud. Han är den enda källan.
Två - ödmjuka dig inför Gud.
Erkänn att "uppgiften är för stor för mig".
Petrus säger "ödmjuka er...under Guds mäktiga hand".
"Gud står emot de högmodiga, men de ödmjuka ger han nåd."
Vill du ha Hans nåd? Ödmjuka dig.
Det är inte svårt, eftersom faderns roll är så upphöjd -
att ingen av oss kan uppfylla den av egen förmåga.
Tre - lita på Guds nåd.
Förvänta att Han ger dig nåden. Utöva tron.
Om du t.ex. kallades att vara evangelist -
måste du lita på Guds nåd att verka som evangelist.
Varför inte lita på Guds nåd att vara far -
vilket är en mycket svårare uppgift?
Världens två svåraste uppgifter är att vara far och att vara pastor.
Må Gud vara nådig mot dem som är både och.
Jag respekterar dem.
För det fjärde - var flitig. Ge det allt du har.
Det är inget deltidsarbete, eller något man sköter med vänster hand.
Allt du har krävs för att göra det rätt.
Slutligen, låt det fordra din första tid.
Den tid du ägnar åt något visar hur mycket du prioriterar det.
De flesta ungdomsbrottslingar som talar med rådgivare och ledare -
klagar på samma sak. "Våra föräldrar lyssnar aldrig på oss."
De läxar upp oss och säger vad vi ska göra -
men de låter oss aldrig tala till dem.
När Mose sa att en far ska undervisa sina barn -
när du går på vägen, sitter ner och står upp -
menade han att det är ett heltidsjobb. Allt du har krävs.
Det betyder inte att du inte har ett vanligt arbete -
men att din fadersroll är din allra första prioritet.
Du ger det första platsen i ditt liv.
Låt mig upprepa mina rekommendationer.
Jag medger gärna att jag själv många gånger misslyckats med detta.
Om jag skulle bli pappa igen är det en sak jag skulle göra.
Jag skulle ge mina barn mer tid.
Som många predikanter var jag personligt ambitiös.
Jag ville ha en lyckad församling -
och jag offrade ofta familjen för församlingen.
Jag skulle aldrig göra om det. Jag ber om ursäkt.
Här är mina fem rekommendationer.
Erkänn ditt ansvar och med ansvaret går auktoriteten.
Två - ödmjuka dig inför Gud. Tre - lita på Guds nåd.
För det fjärde - var flitig. Det är ett heltidsjobb.
Fem - låt uppgiften få det bästa av din tid.
Jag skulle vilja be för er som är fäder.
Vill ni stå upp?
Fruar, förena er med min bön för era män och fäderna i era familjer.
Fader, tack för att Ditt namn är Fader, -
att du är en Fader som verkligen bryr Sig om familjer -
att det är genom familjen Du vill göra dig känd på jorden.
Tack för varje kär broder som står inför Dig nu -
och jag är en av dem.
Jag ber att Du förlöser Din nåd i dessa män och i deras familjer -
med ett nytt mått från och med i kväll.
Herre, jag tror att jag har tro nu i Jesu namn -
för att förlösa den nåd som de behöver över dem.
Till Din ära, Herre. I Jesu namn. Amen.
Om du vill beställa Derek Prince undervisning -
kontakta oss och beställ vår senaste produktlista.
Våra kontaktuppgifter visas på skärmen.
Översättning: Åsa Eriksson