o
Derek Prince
Vartija, kauanko yötä vielä on? Osa 1
Tässä ohjelmassa kerron lopunajasta,
suuntauksista, joista yhä enemmän puhutaan.
Olen antanut ohjelmasarjalle nimen "Vartija, kauanko yötä vielä on?"
Aloitan siitä Raamatun kohdasta, jossa nuo sanat mainitaan,
Jes 21:11-12. Luen jakeista vain osan.
"Ääni huutaa Seiristä: Vartija, kauanko yötä on vielä?"
Kyse on yövartijasta, joka vartioi kun muut nukkuvat.
"Aamu on tullut, silti on yö."
Tämä on minun teemani. Aamu on tullut, silti on yö.
Valo saapuu, mutta myös pimeys pysyy.
Emme voi odottaa pelkästään valoa tai pelkästään pimeyttä.
Nämä ovat kytköksissä keskenään.
Tämä auttaa ratkaisemaan monia ongelmia.
Kristittyjen on ehkä vaikeaa laajentaa ajatteluaan, että
jollain asialla on kaksi puolta. Me jämähdämme jompaankumpaan.
Esimerkiksi, jotkut uskovat ennaltamääräämiseen,
jotkut vapaaseen tahtoon.
Molemmat ovat Raamatun mukaan oikein.
Kristityillä on kuitenkin taipumus jähmettyä vain asian toiseen puoleen.
"Minä uskon vapaaseen tahtoon." "Minä uskon ennaltamääräämiseen."
Sinä olet väärässä, minä oikeassa. Kun Raamattuun uskovat kristityt
ovat keskenään erimieltä raamatullisista kysymyksistä,
molemmat osapuolet ovat osin oikeassa, osin väärässä.
Totuus on jossain molempien välimailla.
Mitä tulee aikojen loppuun tai viimeisiin päiviin,
on yleensä kaksi eri ryhmää: pessimistit ja optimistit.
Pessimistit sanovat, että kaikki muuttuu huonommaksi,
senhän osoittaa Raamattukin.
Optimistit sanovat, että me valloitamme koko maailman
ja hekin perustavat näkemyksensä Raamattuun.
Mielestäni kumpikaan ei ole oikeassa eikä kumpikaan väärässä.
Totuus on siltä väliltä.
Minä ajattelen näin ja nostan tuekseni useita kuvauksia Raamatun teksteistä,
jotta pääsisitte jyvälle opetuksestani.
En puhu pelkästään valosta enkä pelkästään pimeydestä,
en vain kunniasta enkä vain kurjuudesta.
Meidän on virittäydyttävä oikealle aaltopituudelle ja
valmistauduttava siihen, jota kutsun sekavaksi tilanteeksi.
Sen selittäminen ei ole yksinkertaista.
Annan teille useita esimerkkejä ymmärtää totuus. Ensin, Jesaja.
Yritän tosissani ääntää "Jesaja", mutta vei vuosia sanoa nimi oikein.
On masentavaa palata noihin ääntämisharjoituksiin.
Profeetan, jonka nimi kirjoitetaan J-E-S-A-J-A,
kirjassa 60 on tämä mahtava sana.
Hepreankielen verbeillä on maskuliini- ja feminiinimuoto. Tässä on feminiini.
Teksti on osoitettu Siionille, Jumalan kaupungille, Jumalan kansalle.
Mielestäni nimi Siion kuvaa parhaiten Jumalan liiton kansaa Raamatussa.
Nähdäkseni Israel kuuluu siihen, samoin seurakunnat.
Me kaikki, vaikka olemme eri tahoilta, kuulumme nimen Siion alle.
Jesaja sanoo: "Nouse, loista kirkkaana Siion, sillä sinun valosi saapuu, ja
Herran kirkkaus koittaa sinun yllesi.
Katso, pimeys peittää maan, yön synkkyys kansat.
Mutta sinun taivaallesi kohoaa aamunkoi,
Herran kirkkaus hohtaa sinun ylläsi.
Niin kansat tulevat sinun valosi luo ja kuninkaat sinun aamunkoittoosi."
Tämä on selkeä kuva kirkkaasta valosta ja yön synkkyydestä.
Keskelle pimeyttä Jumalan kirkkaus koittaa Jumalan kansalle,
josta tulee valonlähde, joka johdattaa monet pois pimeydestä.
Niin kansat tulevat sinun valosi luo ja kuninkaat sinun aamunkoittoosi.
Uskon, että näin tapahtuu.
Uskon, että näin Jumala saapuu seurakuntiin
kirkkaudessaan ja voimassaan ja kokonaiset kansat
kääntyvät Jumalan puoleen.
Tämä on tietenkin hyvä, mutta se ei muuta sitä tosiasiaa, että
tämä tapahtuu keskellä pilkkopimeyttä.
Ne, jotka eivät tule valoon, joutuvat yhä synkempään pimeyteen.
Jo aiemmin lainasin 1 Mos 15:5, josta sain oivalluksen.
Joskus saarnaajat saavat oivalluksia saarnatessaan.
Saarnasin Seattlessa kirkossa, jonka pastoriksi olin tulossa.
Kerron tämän tarinan, koska Jumalalla on oma tapansa toimia.
Aiheenani oli "Kun vihollinen tulee kuin tulva,
Herran Henki nostaa sotalipun sitä vastaan".
Elettiin aikaa, jolloin saarnoja alettiin nauhoittaa magnetofonilla.
Tietämättäni joku äänitti puheeni ja siksi tiedän mitä sanoin.
Kuuntelin sitä jälkeenpäin.
Sanoin, että tekipä paholainen mitä tahansa,
Herralla on viimeinen sana.
Kun saarnaa näin, on parasta valmistautua tallentamaan sanomansa.
Sain tämän oivalluksen: Egyptissä oli loitsijat,
Jumalalla oli Mooses, Baalilla profeettansa, Jumalalla Elia.
Sitten luin 1 Mos 15:5, jota en ollut tullut aiemmin ajatelleeksi:
"Herra vei Abramin ulos ja sanoi: Katso taivaalle ja laske tähdet,
jos kykenet ne laskemaan.
Yhtä suuri on oleva sinun jälkeläistesi määrä."
Gal 3:29, Paavali sanoo: Uskoen Jeesukseen,
Abrahamin siemenen kautta me olemme Abrahamin jälkeläisiä.
Abramilla ei ole muuta valoa kuin tähdet.
Aurinko ei paista eikä kuu kumota.
Yö on pilkkopimeä, vain tähdet tuikkivat.
Mitä pimeämpää sitä kirkkaammat tähdet.
Samoin meidänkin tulee olla.
Kun pimeys syvenee, meidän tulee loistaa sitäkin kirkkaampana.
Oivalsin millaista on aikojen lopussa.
Kun kaikki muut valot sammuvat, Abrahamin jälkeläiset,
Jeesus Messiaaseen uskovat loistavat kirkkaammin kuin koskaan ennen.
En mene yksityiskohtiin, mutta erästä asiaa en ollut tullut ajatelleeksi.
Huomasin, että paholainen ei halua saarnattavan tietyistä asioista.
Numero yksi sen listalla on se mitä seurakunta voi paholaiselle tehdä,
jos seurakunta ymmärtää tehtävänsä.
Paholainen ei sietänyt enää tätä sanomaa.
Niinpä nuori nainen, joka soitti palvontamusiikkia pianolla
edessäni vasemmalla, sai demonisen kohtauksen saarnatuolini edessä.
Se ei ollut nätti näky.
Tavallisesti nainen oli säyseä, helluntailainen nuoresta pitäen.
Nyt hän voihki, kirkui ja vääntelehti epänaisellisissa asennoissa edessäni.
Olin juuri sanonut, että tekipä paholainen mitä tahansa,
Jumalalla on viimeinen sana. Minun oli joko osoitettava
sanani oikeiksi tai lakattava saarnaamasta siitä.
Tästä sain sysäyksen alkaa julkisesti karkottaa pahoja henkiä.
Minulla ei ollut mitään haaveita tai suunnitelmia, mutta
oli pakko ottaa paholaista sarvista.
Yhdessä vaimoni ja erään toisen pariskunnan kanssa
saimme paholaisen karkotettua naisesta.
Seurakunta oli tästä silmät ymmyrkäisinä.
Heille ei ollut koskaan tullut mieleenkään, että
tällaista voisi tapahtua.
Tarinan loppuosa on äänitetty vapautuksesta kertovaan ohjelmaan,
josta sen voi kuunnella.
Yritän osoittaa teille, että on tulossa sysimusta pimeys,
jossa Jumalan kansan tulee loistaa kirkkaampana kuin koskaan ennen.
Kun vihollinen tulee kuin tulvahyöky,
niin Herran Henki kohottaa sotalipun sitä vastaan.
Sama sana, joka tarkoittaa "nostaa sotalippu"
merkitsee myös "saattaa valoon".
Herran Henki nostaa sotalipun ja saattaa saatanan valoon.
Daniel 12:ssa on lopunaikojen profetia, jossa on sama ajatus.
Annan siitä useita esimerkkejä osoittaakseni, että
tämä sanoma on Raamatun punaisia lankoja. Dan 12:1-3:
"Silloin astuu esiin Mikael, suuri enkeliruhtinas,
joka seisoo kansasi suojana..." Tämä tarkoittaa Israelia.
On yksi arkkienkeli, joka kaitsee erityisesti Israelia.
Luulenpa, että enkelillä on nykyisin kädet täynnä työtä.
En haluaisi joutua selkkaukseen arkkienkeli Mikaelin kanssa.
Olenpa mitä poliittista mieltä tahansa, en halua
joutua Mikaelin väärälle puolelle.
Daniel jatkaa: "Ja tulee ahdistuksen aika,
jonka kaltaista ei ole ollut siitä alkaen, kun kansoja on ollut..."
Tässä on kyse samasta kuin Mat 24:ssä.
Ahdinko on oleva niin suuri, ettei sellaista ole ollut tähän päivään asti.
Se on aluksi ahdistuksen aika Jaakobille, sitten koko maailmalle.
Sanoin jo aiemmin, että ahdinkojen aika tulee ensin juutalaisille
ja sitten muille kansoille.
Ei-juutalaisena minun ja kaikkien on seurattava, -
mitä Israelille tapahtuu, sillä seuraavaksi sama tapahtuu meille.
Otan esimerkin. Terrorismi alkoi Israelista
hyökkäyksenä Israelia vastaan.
Nyt koko maailma on saanut kokea terrorismia.
Jatketaan Danielista, jakeet 2-3:
"Monet maan tomussa nukkuvista heräävät,
toiset ikuiseen elämään, toiset häpeään ja ikuiseen kauhuun.
Oikeat opettajat loistavat niin kuin säteilevä taivaankansi,
ja ne, jotka ovat opastaneet monia vanhurskauteen,
loistavat kuin tähdet, aina ja ikuisesti."
Huomatkaa sama sanoma: Mitä syvempi pimeys,
sitä kirkkaammin Jumalan palvelijat loistavat.
Voiko joku sanoa "aamen"!
Se on pimeyttä, mutta se on valoa.
Seuraavaksi ihan erilainen konteksti, Matteus 13,
jossa on seitsemän vertausta. Näistä yksi on vehnä ja rikkavilja.
Se, mistä olen puhunut, kuvataan vertauksessa eri sanoin.
Luen Jeesuksen vertauksen, jae 24:
Jumalan valtakunta on tällainen:
"Mies kylvi peltoonsa hyvää siementä.
Mutta kun kaikki nukkuivat..." Jumalan kansa ei ollut valppaana.
Kun he nukkuivat "hänen vihamiehensä tuli,
kylvi vehnän sekaan rikkaviljaa ja meni pois".
En ole maanviljelijä, mutta tiedämme mitä vehnä on.
Rikkavilja on vehnää muistuttava rikkaruoho, joka ei tuota hedelmää.
Se muistuttaa vehnää.
Sitä on hankala erottaa vehnästä ennen kuin tähkät ja jyvät kehittyvät.
"Kun vilja nousi oraalle ja alkoi tehdä tähkää,
rikkaviljakin tuli näkyviin.
Työmiehet menivät silloin isäntänsä luo ja sanoivat hänelle:
Herra, etkö sinä kylvänyt peltoosi hyvää siementä?
Mistä siihen on tullut rikkaviljaa?
Isäntä sanoi heille: Se on vihamiesteni työtä.
Miehet kysyivät silloin häneltä:
Tahdotko, että menemme kitkemään sen pois?"
Sitten tärkeä sanoma: "En, hän vastasi,
te voitte rikkaviljaa kootessanne nyhtää sen mukana vehnääkin."
Rikkavilja ja vehnä ovat niin saman- näköisiä, ettei niitä erota toisistaan.
"Antakaa niiden kasvaa yhdessä elonkorjuuseen asti..."
Tässä on ydin: Vehnä ja rikkavilja kasvat yhdessä
Jumalan valtakunnassa elonkorjuuseen asti.
"..Kun sen aika tulee, minä sanon korjuuväelle: Kootkaa ensin rikkavilja
ja sitokaa se kimpuiksi, että se poltettaisiin.
Mutta vehnä korjatkaa aittaani." Jeesus selittää vertauksen.
"Mies, joka kylvi hyvää siementä, on Ihmisen Poika (Herra Jeesus).
Pelto on maailma..." Muistakaa, että pelto on maailma.
Meidän tehtävämme on kylvää kaikkialle maailmaan
Jumalan Sanan siemen.
"Hyvä siemen tarkoittaa niitä, jotka kuuluvat taivasten valtakuntaan,
rikkavilja niitä, jotka ovat paholaisen vallassa.
Paholainen, joka kylvi rikkaviljaa, on saatana,
elonkorjuu on maailman loppu?"
Huomatkaa siis, että ne kasvavat yhdessä maailman loppuun saakka.
"...ja korjuumiehet ovat enkeleitä."
Eivät edes Sanan julistajat kelpaa tehtävään, koska
on tarkkaa työtä erottaa vehnä rikkaviljasta.
"Niin kuin rikkavilja kootaan ja hävitetään polttamalla,
niin tapahtuu maailman lopussa. Ihmisen Poika lähettää enkelinsä,
ja he kokoavat Hänen valtakunnastaan
kaikki, jotka viettelevät pahaan ja harjoittavat vääryyttä?"
Hänen valtakunnastaan tarkoittaa niitä, jotka
julistautuvat Hänen alamaisikseen.
Mutta näiden joukossa on niitä, jotka eivät ole vehnää vaan rikkaviljaa.
Heidät kootaan ennen aikojen täyttymistä.
"Ja heidät heitetään tuliseen pätsiin,
ja siellä itketään ja kiristellään hampaita."
Ilmaisu "itketään ja kiristellään hampaita" esiintyy usein UT:ssa.
Ilmaisu viittaa aina niihin, jotka olivat eläneet
oikein Jumalan valtakunnassa ja kuunnelleet julistusta,
mutta he eivät koskaan antaneet elämäänsä ja sydäntään Jumalalle.
He ovat niitä, jotka ovat päässeet niin lähelle, mutta jäävät ulkopuolelle.
He tulevat olemaan katkeria, katkerampia kuin yksikään toinen
Jumalan valtakunnan ulkopuolelle jäänyt ihmisryhmä,
koska he pääsivät niin lähelle.
Emme lue enempää, mutta näemme tässä sanoman ytimen:
Vehnä ja rikkavilja kasvavat yhdessä elonkorjuuseen asti.
Toisin sanoen hyvä ja paha jatkavat rinnakkaiseloa maailman loppuun asti.
Toinen mielenkiintoinen huomio on:
Sama ilmasto, joka kypsyttää vehnän kypsyttää myös rikkaviljan.
Jos annamme vehnän kypsyä,
meidän on annettava myös rikkaviljan kypsyä.
Mitä ilmasto nyt tarkoittaa? Mielestäni tätä:
Niiden lakien ja rajoitusten ainutlaatuinen murtuminen,
jotka olivat luonteenomaisia maailmalle vielä ennen
toista maailmansotaa.
On syrjäytetty monenmoisia rajoituksia ja perinteitä,
joita ihmiset ovat kunnioittaneet ja noudattaneet vuosisatoja
erityisesti perhe-elämässä ja seurakunnissa.
Kaikilla on vapaus tehdä oma juttunsa.
Tämä on se ilmasto, joka kypsyttää.
Ihmiset eivät enää välitä, mitä naapurit sanovat
eivätkä käyttäydy yleisesti hyväksyttyjen normien mukaan.
Kaikki kypsyy.
Ihmiset, joiden sydän on Jumalassa, kypsyvät pyhyyteen,
mutta ne jotka elävät laeista piittaamatta kypsyvät laittomuuteen.
Jos otat laittomuuteen ja pahuuteen kannan:
"Kunpa minun ei tarvitsisi sietää sitä", niin
muista, että ilmasto, joka kypsyttää rikkaviljan kypsyttää myös vehnän.
Rajoitukset, joita seurakunnat ennen viljelivät,
eivät ole enää juurikaan voimassa.
50 vuotta sitten käsien taputtamista kirkossapidettiin liki syntinä.
Nykyisin voi seistä vaikka päällään eikä kukaan nosta siitä äläkkää.
Monet uskonnolliset tabut ovat saaneet väistyä.
Olemme vapaita olemaan oma itsemme olimmepa hyviä tai laittomia.
Katsomme kahdenlaista sadonkorjuuta Ilm 14:stä.
Tuon esille eri näkökantoja, jotka valaisevat samaa sanomaa.
Ilm 14: 14 eteenpäin.
Tässä puhutaan viljan korjaamisesta ja rypäleiden korjaamisesta.
Viljankorjuu on pelastus, rypäleiden korjuu on tuomio.
Israelin ilmastossa rypäleiden korjuu on viimeinen sadonkorjuu.
Ensin korjataan ohra, sitten vehnä ja näiden jälkeen rypäleet,
joka tekstissä tarkoittaa joutumista Jumalan tuomiolle.
Luetaan jakeesta 14, ensin viljankorjuusta: "Sitten näin tämän:
Oli valkoinen pilvi ja pilven päällä istui joku ihmisen kaltainen, jolla oli
päässään kultainen seppele ja kädessään terävä sirppi."
Uskoakseni tässä Jeesus on sadonkorjuun Herrana.
Kultainen kruunu ei ole kuninkaallisuuden merkki.
UT:ssa puhutaan kahdenlaisesta kruunusta.
Toinen on otsaripa kuninkaallisuuden merkkinä, toinen on
voitonseppele, joka oli tuon ajan olympialaisten kultamitali,
voiton merkki.
Tässä Jeesuksella, jos se on Jeesus,
on päässään voitonseppele symboloimassa kilpailua,
jonka voittaja Hän on.
Mat 9:37-38 sanoo: "Satoa on paljon, sadonkorjaajia vähän.
Pyytäkää siis Herraa, jolle sato kuuluu,
lähettämään ("puskemaan") väkeä elonkorjuuseen."
Voimallista sanaa. Tässä käytetään samaa verbiä
kuin ajettaessa pahoja henkiä ulos ihmisistä.
Ruth ja minä havaitsimme, että jos haluaa saada sadonkorjaajia,
heidät on "puskettava" töihin. Mikään kevyt tönäisy ei riitä, koska
olemme itsekkäitä ja välinpitämättömiä.
Tarvitaan voimakas Pyhän Hengen pusku
saada ihmiset sadonkorjuuseen.
Ilm.14: ssä enkeli puhuu korjuusta luullakseni Jeesukselle,
joka on sadonkorjuun Herra. "Temppelistä tuli toinen enkeli, joka
kovalla äänellä huusi pilven päällä istuvalle: Pane sirppisi työhön ja
leikkaa, nyt on sadonkorjuun aika. Maan sato on kypsä korjattavaksi."
Kreikaksi maan sato on "kuiva".
Sato on siinä vaiheessa, että ellei sitä nyt korjata, se menetetään.
Niinpä Raamattu sanoo: "Silloin se, joka istui pilvellä,
heitti sirppinsä maan päälle, ja näin korjattiin maan sato".
Ymmärrän tämän niin, että kyseessä on viimeinen
suuri pelastuksen sadonkorjuu.
Näen mielikuvan kuinka sirppi heiluu maapallon yllä ja
leikkaa talteen miljoonia sieluja Jumalan valtakuntaan.
Uskon, että lähitulevaisuudessa, kun sadonkorjuu pääsee vauhtiin,
pelastuu parissa vuodessa enemmän sieluja kuin
mitä on pelastunut kaikkina aikoina
Jeesuksen kuoleman ja ylösnousemuksen jälkeen.
Tämä on sadonkorjuun aika.
Tiedätkö, että Raamattu sanoo...:
Poika, joka nukkuu sadonkorjuun aikaan, on isälleen häpeäksi.
Älä siis ole sadonkorjuun aikaan nukkuva poika tai tytär.
Ilm 14:ssä viljasato on korjattu. Nyt seuraa tuomion sadonkorjuu.
"Taivaan temppelistä tuli taas enkeli, ja hänelläkin oli terävä sirppi.
Myös alttarista tuli enkeli, se jolla oli tuli vallassaan ..."
Näyttää siltä, että tuomio pannaan toimeen tulella.
"...ja hän huusi kovalla äänellä sille enkelille, jolla oli terävä sirppi:
"Pane terävä sirppisi työhön ja korjaa tertut maan viinitarhasta.
Rypäleet ovat kypsyneet." Tämäkin sato on nyt kypsä.
Tämä on vihan ja tuomion sadon- korjuu kuten seuraavasta näemme.
"Silloin enkeli heitti sirppinsä maan päälle,
korjasi sadon maan viinitarhasta ja heitti rypäletertut
suureen altaaseen, Jumalan vihan viinikuurnaan."
Jotta rypälemehu saatiin puristettua, piti hakata
kivinen viinikuurna. Rypäleet kaadettiin kuurnaan ja
ihmiset talloivat niitä paljain jaloin, jolloin rypäleet menivät rikki ja
mehu alkoi valua.
Mehun saamiseksi rypäleet piti murskata.
Rypäleiden murskaaminen kuvaa Jumalan tuomiota jumalattomille.
Ilm 14 sanoo, että Jeesus polkee Jumalan vihan viinikuurnaa.
Viimeinen jae: "Rypäleet poljettiin altaassa kaupungin ulkopuolella,
ja verta pursui niin, että veri vielä tuhannen kuudensadan
stadionmitan päässä ulottui hevosen kuolaimiin asti."
Teen teille yksinkertaisen kysymyksen:
Onko kyse vertauskuvallisesta verestä vai oikeasta verestä?
Mielestäni kyse on oikeasta ihmisverestä.
Hirvittävä ajatus.
Verta hevosen kuolaimiin asti vielä lähes 300 km:n päässä.
Tähän ei ole lisättävää.
Kaksi jaetta Ilm 22:sta,
UT:n viimeisestä luvusta, jakeet 10-12:
"Sitten minulle sanottiin (enkeli, joka toi ilmestyksen Johannekselle):
"älä sulje sinetillä tämän kirjan ennussanoja, sillä hetki on lähellä."
Kaiken kulminaatiopiste. Tämä on hämmästyttävä Raamatun jae.
"Jumalaton eläköön yhä jumalattomasti,
saastainen rypeköön saastassaan,
vanhurskas harjoittakoon vanhurskautta ja
pyhä edetköön pyhyyden tiellä."
Eräs käännös kuuluu:
joka on saastainen tulkoon yhä saastaisemmaksi,
joka on pyhä tulkoon yhä pyhemmäksi. Tiet erkanevat.
Vanhurskaat tulevat yhä vanhurskaammiksi ja
syntiset yhä syntisemmiksi. Ikään kuin Herra sanoisi pahoille.
"Ryve pahuudessasi.
Näytä pahuutesi kaikessa voimassaan, sillä aikaa ei ole paljon jäljellä."
Jos haluat tilata Derek Princen opetuksia, -
ota yhteyttä ja pyydä tuoteluetteloamme.
Yhteystietomme näkyvät ruudussa.
Suomennos: Kai Mäkelä