o
Derek Prince Risti elämässäni
Osa 4
Lihan luonto, josta nyt puhumme, on täysin Jumalan mielen vastainen.
Paavali kirjoittaa, Rom.8:7-8:
"Lihan pyrkimykset sotivat Jumalaa vastaan,
sillä ne eivät alistu Jumalan lakiin eivätkä voikaan alistua.
Ne, jotka elävät turmeltuneen luontonsa mukaisesti,
eivät voi olla Jumalalle mieleen."
Ne, jotka elävät lihan mielen vallassa,
eivät voi olla Jumalalle mitenkään mieleen.
Voit yrittää voimiesi takaa, voit olla uskonnollinen, mutta
näin et voi Jumalaa miellyttää.
Paavali tuo esiin saman ajatuksen, Gal 5:17:
"Liha haluaa toista kuin Henki (Jumalan Henki),
Henki toista kuin liha. Ne sotivat toisiaan vastaan..."
Luonnolliset lihalliset halumme ovat Jumalan Hengen vastaisia.
"ja siksi te ette tee mitä tahtoisitte."
Ehkä tämä paljastaa jotain joillekin teistä.
Teillä on monenlaisia hyviä pyrkimyksiä, elätte pyhää elämää,
menette kirkon alttarille, sanotte kivan rukouksen ja
tuumaatte, että "siinäpä se". Kuukauden kuluttua ihmettelette,
että miten ajauduinkaan niin kauas siitä, mitä aioin olla ja tehdä.
Näin kävi, koska liha himoitsee Hengen vastaisesti.
Sisässäsi on Jumalan vihollinen ja siitä on päästävä eroon.
Et voi elää hyvää kristityn elämää ennen kuin pääset eroon
lihan pyrkimyksistä.
Paavalillakin oli tuo ongelma. Ehkä se rohkaisee teitä.
Se ei ole vain harvojen vaan monien ongelma kaikkialla.
Lue Rom. 7. luku Paavalin taistelusta lihaa vastaan.
Olen huomannut, että useimmat tosi kristityt ja ne, joita
Jumala aikoo käyttää eniten, joutuvat kamppailemaan eniten.
Helluntailaisilla oli kanta, joka on ehkä muuttunut -
olen ollut helluntailainen 48 vuotta -
että pelastuakseen piti käydä upotuskasteella,
saada Hengen kaste, puhua kielillä, ja niin olet ongelmista vapaa.
Tämä ajattelu ei toimi.
Olen ollut helluntai- pastorina kyllin pitkään ja
nähnyt, ettei se toimi noin.
Syynä on liha. Se on Jumalan vihollinen.
Paavali kertoo kokemuksestaan, Rom. 7:15:
"En edes ymmärrä, mitä teen:
en tee sitä mitä tahdon, vaan sitä, mitä vihaan."
Kukaan teistä ei ole koskaan kokenut samaa, Paavali ainoastaan?
Ei, vaan tämä pätee meihin kaikkiin.
Kukaan meistä ei voi osoittaa sormella toista ja sanoa, "sinä siinä".
On katsottava peiliin ja sanottava "sinä siinä", minä itse.
Paavali selittää, että tämä johtuu lihan luonteesta.
Se ei ole kuuliainen Jumalan laille eikä edes voi olla sitä.
Verrattuna pelastukseen uskonto yrittää saada
lihallisen luontomme käyttäytymään kunnolla.
Yritys tekee meistä uskonnollisia,
mutta se ei tee meistä Jumalaa miellyttäviä.
Monet uskonnolliset ihmiset peittävät lihallisuuden.
He mukautuvat ulkonaisesti, mutta sisäinen asenne ei ole kohdallaan.
Gal 5:19, viittaan usein Galatalaiskirjeeseen.
Mikä olikaan galatalaisten ongelma? Lihallisuus ja lakihenkisyys.
Paavali käsittelee molempia.
"Lihan aikaansaannokset ovat selvästi nähtävissä..."
Tekstissä on hienoinen ero.
Jotkut sanovat tätä, toiset tuota, mutta ero ei ole merkittävä.
"Lihan aikaansaannokset ovat selvästi nähtävissä.
Ne ovat aviorikos, siveettömyys, ' saastaisuus, irstaus,
epäjumalien palveleminen, noituus, vihamielisyys, riidat, kiihkoilu,
kiukku, juonittelu, eripuraisuus, lahkolaisuus, kateus, juomingit,
remuaminen ja muu sellainen."
Lihan aikaansaannokset voidaan jakaa neljään luokkaan, joista puhun lyhyesti.
Ensiksi, seksuaalinen moraalittomuus,
jota ovat aviorikos, haureus, saastaisuus ja irstaus.
Monet luulevat, että lihan tekoja ovat vain nämä.
He eivät hahmota, että on muitakin alueita, jotka on syytä käsitellä.
Tämä luokka ei oikeastaan ole suurin ongelma.
Seuraava alue on okkultismi, epäjumalien palveleminen ja noituus.
Tämä on lihan aikaansaannosta.
Kun liha oikein antautuu siihen, se muuttuu demoniseksi.
Epäjumalien palveleminen ja noituus johtuvat perimmältään lihallisuudesta.
Noituus on ihmiskunnan keino hallita ihmisiä ja
saada heidät tekemään mitä halutaan.
Kaikki yritykset hallita muita on noituuden alku.
Kun se jatkuu, se muuttuu demoniseksi.
Kolmas ja laajin luokka on väärät asenteet ja suhteet.
Siihen kuuluvat vihamielisyys,
riidat, kiihkoilu, kiukku, juonittelu, eripuraisuus,
lahkolaisuus ja kateus.
Nuo kaikki kuvaavat vääriä asenteita ja vääriä suhteita.
Ne muodostavat suurimman ryhmän lihan aikaansaannoksia.
Ne ovat siis yhtä lailla syntejä kuin aviorikos tai haureuskin.
Yleensä uskonnolliset ihmiset hyväksyvät nämä
joskin he vastustavat jyrkästi seksuaalista moraalittomuutta.
Neljättä luokkaa kutsun sensuaaliseksi itselleen myöntymiseksi:
juopottelu ja räyhääminen ja muu sellainen.
Kaikki neljä luokkaa ovat lihan aikaansaannosten eri ilmentymiä,
jotka on syytä käsitellä.
1 Kor 3. Paavali osoittaa miksi seurakunta hajaantuu.
1 Kor 3.
Jos sinulta kysyttäisiin, mikä aiheuttaa
Kristuksen ruumiin hajaannuksen, niin osaisitko vastata yhdellä sanalla?
Uskoakseni vastaus on ilmiselvästi "liha".
Hajaantuminen johtuu lihan luonteesta.
Niin kauan kuin ongelma on käsittelemättä,
Kristuksen ruumis on aina hajallaan.
1 Kor 3:3-4, joissa Paavali kirjoittaa Korintin kristityille, hän sanoo:
"Olette yhä vanhan luontonne vallassa."
"Kun teillä kerran on keskinäistä kateutta ja riitaa ja hajaannusta,
silloinhan vanha luontonne vallitsee teitä ja
te elätte niin kuin ihmiset elävät."
Se, että meillä on hajaannusta ja riitaa osoittaa, että olemme lihallisia.
Paavali sanoo, mistä tämän tietää.
"Jos yksi sanoo: "Minä olen Paavalin puolella",
toinen taas: "Minä olen Apolloksen"?"
Niin kauan kuin olemme jakautuneet seuraamalla
ihmisjohtajia Kristuksen sijaan, olemme lihallisia.
Olen kuullut vanhakantaisten kirkkokuntien teologien sanovan, että
Korintin kristityt olivat lihallisia, koska he puhuivat niin paljon kielillä.
Paavali ei sano näin. Hän sanoo, että olette lihallisia,
koska seuraatte ihmisjohtajia ettekä Kristusta.
Hän ei sanonut, että on oikein seurata Paavalia tai Apollosta tai kumpaakaan.
Jos joillekin on tärkeintä olla "luterilainen" tai "wesliläinen" tai
"kalvinisti", niin he kuuluvat tähän luokkaan.
Monien mielestä teologia on hajaannuksen syy.
Ei ole. Syy on lihallisuus.
Tietenkin teologia on lihallista, mutta perussyy
Kristuksen ruumiin hajaannukseen on liha. Ainoa ratkaisu on risti.
Jokainen tahollaan käsitelköön tätä.
Rom 6:6, jakeessa, johon aina palaamme, Paavali sanoo, että
Jumala on antanut meille ratkaisun. "Tiedämme, että vanha minämme
on yhdessä Hänen kanssaan ristiinnaulittu, jotta tämä
syntinen ruumis menettäisi valtansa emmekä enää olisi synnin orjia."
Jumalan ratkaisu on teloitus.
Jumala on antanut ratkaisun, johon meidän on tarttuva.
Ymmärrätkö?
Kristus on tehnyt osansa, meidän tulee tehdä oma osamme.
1 Piet 4:1-2 on puhutellut minua voimakkaasti:
1 Piet 4:1-2
"Kun siis Kristus on ruumiissaan kärsinyt, niin
olkaa tekin valmiita kärsimään" Olkaa siis valmiit tekemään sama.
"Sillä se, joka on ruumiissaan kärsinyt, on luopunut synnistä,
jotta eläisitte jäljellä olevan maallisen elämän
Jumalan tahdon mukaisesti ettekä ihmisten himoja seuraten."
Yllättävä väite.
Se, joka on ruumiissaan kärsinyt, on luopunut synnistä.
Ihmettelin pitkään tätä, koska ajattelin, että
Jeesus kärsi meidän puolestamme. Miksi meidän sitten pitää kärsiä?
Jumala teki sen minulle selväksi.
Jeesus antoi meille ratkaisun, meidän on tartuttava siihen.
Vanha minämme naulittiin ristille.
Mutta Gal 5:24 sanoo, että ne, jotka ovat Kristuksen omia, ovat
ristiinnaulinneet vanhan luontonsa. Kuka on ristiinnaulitsija?
Ei Jumala vaan me itse.
Katsotaanpa ristiinnaulitsemista miltä kantilta tahansa
niin se on tuskallista. Mitä meidän siis tulee tehdä?
Meidän on ristiinnaulittava vanha luontomme,
meidän on vietävä ilkeät, kapinalliset halumme
ja asenteemme ristille ja naulittava ne.
Naula oikean käteni läpi, naula vasemman käteni läpi
ja naula jalkojeni läpi. Minun on tehtävä se.
Se on tuskallista, mutta se on keino päästä synnistä.
Se, joka on ruumiissaan kärsinyt, on luopunut synnistä.
Kerron esimerkin, jonka avulla tämä on helpompaa käsittää.
Esimerkki on hieno, nuori noin 20-vuotias nainen,
joka on harras kristitty. Hän on hyvän seurakunnan jäsen,
jonka pastori on hurskas mies ja välittää naisen sielusta.
Nainen rakastuu erääseen mieheen, joka ei ole harras kristitty.
Mies käy kirkossa vain saadakseen naisen, mutta
hän ei ole koskaan tehnyt uskonratkaisua.
Hurskas pastori kehottaa jättämään miehen, joka ei ole harras kristitty.
Parisuhde ei onnistuisi. Naisella on kaksi tuskallista vaihtoehtoa.
Hän voi noudattaa pastorin ohjetta ja naulata tunteensa ja halunsa ristille.
Rakastan sitä miestä, mutta se ei ole kaikkein tärkeintä.
Haluan naimisiin, mutta sekään ei ole tärkeintä.
Pelkään elää yksin, mutta sekään ei ole niin tärkeää.
Kaikki nämä ajatukset on naulittava ristille.
Se on tuskallista, mutta tuska ei kestä kauaa.
Hetken kuluttua koittaa voittoisa vapaus.
Jos haluamme tarinalle onnellisen lopun, niin
aikanaan naisen elämään astuu oikea mies,
jonka kanssa hän solmii onnellisen avioliiton.
Olettakaamme, että nainen ei halua tehdä mitä hänen pitäisi.
Hän ei ristiinnaulitse ajatuksiaan, halujaan ja tunteitaan vaan
avioituu sen miehen kanssa, joka ei ole kristitty.
Viisitoista vuotta myöhemmin heillä on kolme lasta ja
mies lähtee toisen naisen matkaan.
Nyt naisen on koottava elämänsä palasia ja
hoidettava perhettä ilman perheenpäätä.
Elämä on yhä tuskallisempaa.
Elämä jatkuu. Toivottavasti nainen lopulta oppii läksynsä ja sanoo, että
olin itsekäs, hain omaa mielihyvää, annoin periksi omalle lihalleni,
en hyväksynyt ristiä.
Kerroin tämän esimerkin kuulijoille kauan sitten.
Eräs rouva eturivissä minua vastapäätä
sanoi tilaisuuden päätteeksi : "kerroit minun tarinani tarkalleen".
Mies oli juuri eronnut ja jättänyt naisen yksin kuuden lapsen kanssa.
En väitä, että kaikki avioerot johtuvat tästä syystä, mutta
monet kristittyjen epäonnistuneet avioliitot ovat seurausta siitä,
ettei lihaa ole ristiinnaulittu.
Mitä sinä aiot tehdä?
Myönnytkö Jumalan ratkaisuun, joka on tuskallinen,
näin siitä voi tunteilematta sanoa.
On tuskallista kieltää omat halut, toiveet ja tunteet.
Vai aiotko torjua ristin ja kärsiä seuraukset, jotka
saattavat ennen pitkää olla paljon tuskallisempia?
Tuo päätös meidän on tehtävä.
Nyt siirryn puhumaan viidennestä ja viimeisestä vapautuksesta. Gal 6:14:
Gal 6:14
"Minä en ikinä tahdo kerskailla mistään muusta kuin
meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen rististä.
Siinä on maailma minulle ristiinnaulittu ja minä maailmalle."
Herätys teologit! Mistä vapautumisesta tässä puhutaan?
Vapautumisesta maailmasta.
Onko se mielestänne hyvä asia vai aiheuttaako se sekavia tunteita?
Määritelläänpä sana "maailma" ensin.
"Maallinen" on niitä sanoja, joilla kristityt arvostelevat toisiaan.
Se ei ole Jumalan tarkoitus.
Olen kokenut tuon kaiken, enkä halua enää sitä, että
pitää noudattaa jokaista 17:ää sääntöä, jotten olisi maallinen.
Ne, jotka laativat tuollaisia sääntöjä ovat itse maallisia.
Mitä "maailma" siis tarkoittaa? Tässä on määritelmä:
"Maailma" on sosiaalinen elämän järjestelmä, joka
torjuu Kristuksen vanhurskaan vallan.
Jeesus on Jumalan asettama ja kelpuuttama pätevä hallitsija.
Hän on ainoa, jonka Jumala asettaa ihmiskunnan hallitsijaksi.
Maailma on järjestelmä, jonka ajatusmaailma
torjuu Jeesuksen vanhurskaan vallan.
Maailmalliset ihmiset voivat olla uskonnollisia,
mukavia ja arvossapidettyjä, mutta kun heidän pitäisi olla
varauksettoman kuuliaisia Jeesuksen herruudelle,
heidän kantansa paljastuu. Sellainen on maailma.
Katsotaanpa paria kohtaa mitä UT sanoo maailmasta.
Joh 15:18-19 ovat merkittäviä jakeita, koska
Jeesus käyttää sanaa "maailma"
kuudesti kahdessa lyhyessä jakeessa.
Hän puhuu opetuslapsilleen:
"Jos maailma vihaa teitä, muistakaa, että ennen teitä
maailma on vihannut Minua.
Jos te kuuluisitte tähän maailmaan, se rakastaisi teitä, omiaan.
Mutta te ette kuulu maailmaan, koska Minä olen teidät
maailmasta omikseni valinnut, ja siksi maailma vihaa teitä."
Mitä Jeesus meille teki? Hän on valitsi meidät omikseen maailmasta.
Seurakuntaa tarkoittava kreikan sana UT:ssa on ekklesia,
joka tarkoittaa valittua ihmisjoukkoa. Valittu mistä? Maailmasta.
Voit siis olla joko maailmassa tai seurakunnassa, et molemmissa.
Ne sulkevat pois toisensa.
Katsotaanpa mitä Johannes sanoo maailman houkuttelevuudesta ja
viehätyksestä. 1 Joh 2:15-17:
"Älkää rakastako maailmaa, älkää sitä, mikä maailmassa on."
Mielestäni suhteemme maailmaan on ikäkysymys.
Alle 25-vuotiaana houkutus on rakastaa maailmaa.
Se näyttää niin tenhoavalta ja jännittävältä
ja sillä tuntuu olevan paljon annettavaa, mutta
kaikki sen vetovoima on lumetta vailla todellisuutta.
25-40-vuotiaana ongelma ei niinkään ole rakastaa maailmaa
vaan rakastaa jotain maailmassa
kuten tietynlainen auto, talo tai vaatetus.
Ymmärrättekö? Jokin maailmassa vetää puoleensa.
Vanhemmat ihmiset ovat kenties pettyneitä maailmaan, mutta
siinä on vielä jotain, mikä sitoo heitä.
Se voi olla jotain henkistä,
sellaisten kirjojen lukemista, jollaisia ei pitäisi lukea.
Ei pidä täyttää ajatuksiaan roskalla,
mutta henkinen tausta jotenkin sitoo yhä.
Minulla on periaate, etten täytä ajatuksiani roskalla.
Jos jokin on ajatuksilleni epäterveellistä,
suljen silmäni ja pysyn siitä erossa. En halua ajatuksiini mitään roskaa.
Monet kristityt, jotka eivät notkahda moraalittomuuteen tai aistillisuuteen
retkahtavat keräämään henkistä roskaa ja niin
maailma yhä pitää heitä otteessaan.
Johannes jatkaa: "Jos joku rakastaa maailmaa,
Isän rakkaudella ei ole hänessä sijaa."
Et voi rakastaa maailmaa ja Isää Jumalaa yhtä aikaa.
On tehtävä valinta. "Sillä mitä kaikkea maailmassa onkin,
ruumiin halut, silmien pyyteet ja mahtaileva elämä,
se kaikki on maailmasta, ei Isästä."
Kaikki maailmassa ei ole Isä Jumalasta vaan maailman omaa.
Johannes puhuu kolmesta kiusauksesta:
ruumiin halut (lihan himo), silmien pyyteet ja mahtaileva elämä.
Nämä kolme viettelystä olivat jo Eedenissä.
Puun hedelmä oli hyvä syödä, se oli kaunis katsella ja
siitä tulisi viisaaksi. Se on mahtailevaa elämää, mikä on sitä,
että minä olen älykäs ja selviän itse elämässäni. En tarvitse Jumalaa.
Tällainen on maailmasta, ei Isästä.
Synnin ydin ei alun perin ollut halu tehdä pahaa, koska kiusaus oli hyvä:
tulla Jumalan kaltaiseksi, tuntea hyvä ja paha. Siinä ei ole mitään väärää.
Synnin ydin on halu olla riippumaton Jumalasta.
Se on mahtailevaa elämää, ylpeyttä.
Niin kauan kuin jokin meissä vastustaa Jumalariippuvuutta,
ylpeys on meissä yhä vallalla.
Johannes jatkaa: "Ja maailma himoineen katoaa "
Maailma on väliaikaista, ei se kestä iäti.
Voisiko joku sanoa "aamen"?
Sitä on vaikea uskoa, mutta niin on.
"mutta se, joka tekee Jumalan tahdon, pysyy iäti."
Tämä on kova väite.
Jos sanoudun irti maailmasta ja noudatan täysin Jumalan tahtoa,
olen horjumaton, voittamaton ja uppoamaton niin kuin Jumalan tahto.
Mikään ei voi kukistaa minua, koska mikään ei voi kukistaa Jumalan tahtoa.
Vaihtoehdot ovat tässä: Elä maailman mukaan ja kärsi sen kurjuudesta tai
käännä selkäsi maailmalle, noudata Jumalan tahtoa ja
ole uppoamaton ja voittamaton.
On hämmästyttävää, miten paljon apostoli Johannes kertoo maailmasta.
Hän kirjoittaa aiheesta eniten. 1 Joh 5:19 on kauaskantoinen jae:
"Me tiedämme olevamme Jumalasta,
mutta koko maailma on Pahan vallassa."
Kuka on Paha? Saatana.
Kreikaksi tämä sanotaan vielä selvemmin:
koko maailma on elää Pahan vallassa. Koko maailma.
Ilmestyskirja 12:9 kuvaa saatanaa monin sanoin:
se on suuri lohikäärme, muinaisaikojen käärme, paholainen,
vastustaja, ihmiskunnan eksyttäjä.
Koko maailma on saatanan petoksen alla.
Jaakob 4:4: "Te avionrikkojamiehet ja - naiset!
Ettekö tiedä, että rakkaus maailmaan on vihaa Jumalaa kohtaan.
Joka tahtoo olla maailman ystävä, asettuu Jumalan viholliseksi."
Emme voi rakastaa Jumalaa ja maailmaa samanaikaisesti.
Joh 14:ssä Jeesus sanoi, että tämän maailman ruhtinas on jo tulossa.
Mitään valtaa ei hänellä Minuun ole.
Kysymys kuuluu, onko saatanalla viides kolonna meidän sisällämme?
Tiedättekö mistä viides kolonna on peräisin?
Espanjan sisällissodasta.
Eräs espanjalainen kenraali piiritti espanjalaista kaupunkia
ja toinen kenraali kysyi:
"Mikä on suunnitelmasi ottaa kaupunki haltuun?"
Hän vastasi: "Minulla on neljä kolonnaa etenemässä
kohti kaupunkia, pohjoisesta, etelästä, idästä ja lännestä.
Sitten hän sanoi: "Mutta viides kolonnani valloittaa kaupungin."
Toinen kenraali kysyi: "Missä se viides kolonnasi on?"
Hän vastasi: "Kaupungin sisällä."
Ei seurakuntaakaan kukisteta ulkopuolelta.
Ei Jeesustakaan saatu kukistettua ulkopuolelta
eikä sinua eikä minua, mutta
jos sisällämme on viides kolonna, me kukistumme.
Otan lopuksi pienen vertauksen laivasta ja merestä.
Ehkä olette sen kuulleetkin.
Laiva merellä on ok. Jos meri on laivassa, jotain vialla.
Mikä on jutun juju? Seurakunta maailmassa on ok.
Jos maailma on seurakunnassa, jotain on vialla.
Miten käy, jos meri pääsee laivaan? Se uppoaa.
Miten käy, kun maailma pääsee seurakuntaan? Se uppoaa.
Ainoa pelastus on risti.
Kertaan vielä Galatalaiskirjeen viisi vapautusta.
Vapautus tästä pahasta ajasta, lain alta, omasta itsestä,
lihasta ja maailmasta.
Päätän Paavalin sanoin: "Minä taas en ikinä tahdo kerskailla mistään
muusta kuin meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen rististä.
Siinä on maailma minulle ristiinnaulittu ja minä maailmalle."
Jos haluat tilata Derek Princen opetuksia, -
ota yhteyttä ja pyydä tuoteluetteloamme.
Yhteystietomme näkyvät ruudussa.
Suomennos: Kai Mäkelä