o
Derek Prince Risti elämässäni, osa 3
Jatkamme teemaa "Risti elämässäni".
Opetukseni pohjautuu pääosin Galatalaiskirjeeseen.
Viime jaksossa aloitin siitä, että ristissä on kaksi päänäkökohtaa.
Se, mitä risti tekee meille, josta me kaikki innostumme ja
josta monet saarnaavat. Ristillä on toinenkin puoli,
se, mitä risti on tarkoitettu tekemään meissä.
Monien mielestä ristin toinen puoli ei ole niin innostavaa ja
siitä puhutaan vähemmän.
Sanoin myös, että Galatalaiskirje ei vain osoita ongelmaa
vaan se myös ratkaisee sen.
Risti antaa meille viiden kohdan vapautuksesta.
Viime jaksossa tarkastelimme kahta ensimmäistä.
Ensiksi, Gal. 1:4, pelastus nykyisestä pahasta ajasta.
Toiseksi, moniko muistaa mikä se oli?
Aivan oikein, toinen kohta on pelastuminen lain alta.
Tämä järkytti muutamia. Korostan vielä, että en puhu
yhteiskunnan laista enkä perustuslaista.
Puhun laista, jolla saavuttaa Jumalan vanhurskaus.
Käsitykseni mukaan Uusi Testamentti opettaa, että
kristittyjen tulee olla lainkuuliaisia
lukuun ottamatta muutamia poikkeuksia, jotka ovat kyseessä silloin, kun
yhteiskunnan laki ja kuuliaisuus Jumalalle ovat ristiriidassa.
Kuuliaisuus Jumalalle on etusijalla.
Puhun tänään kolmesta muusta vapautuksesta.
Lain alta vapautumisesta kertovaa jaetta seuraa tämä: Gal. 2:20:
"Minut on Kristuksen kanssa ristiinnaulittu.
Enää en elä minä, vaan Kristus elää minussa.
Sen elämän, jota tässä ruumiissani vielä elän,
elän uskoen Jumalan Poikaan, joka rakasti minua ja
antoi henkensä puolestani."
Huomatkaa jälleen, että Jeesuksen uhrautuminen ristillä
antaa meille pelastuksen. Mistä jakeessa 20 on oikein kyse?
Vastaukseksi riittää yksi sana, joka alkaa m:llä. Aivan oikein.
Se sana on Minä, vanha ego (minä). Ego on latinaa ja tarkoittaa "minä".
Vapautuminen omasta minästä on yhtä tärkeä kuin
mikä muu Galatalaiskirjeen mainitsema vapautus tahansa.
Minut on Kristuksen kanssa ristiinnaulittu (perfekti).
Vanha kuningas Jaakon käännös sanoo, että
minä olen ristiinnaulittuna Kristuksen kanssa (preesens).
Ei ole kyse siitä, mitä on tapahtunut, vaan
Olen koko ajan ja pysyvästi ristiinnaulittuna Kristuksen kanssa.
Oma minä on tullut tiensä päähän. Ei tarvitse nostaa kättä, mutta
moniko teistä koki kovaksi luopua omasta minästä?
Jotkut teistä haluavat kuitenkin nostaa kätensä!
Moniko on kokenut, että joskus Jumalan on pantava meidät koville,
jotta luopuisimme omasta minästämme?
Me valitamme ja olemme poissa tolaltamme ja kyselemme:
"Jumala, mitä sinä oikein teet minulle?"
Hän vie sinut paikalle, jossa Gal. 2:20 toteutuu elämässäsi.
Olen ristiinnaulittuna Kristuksen kanssa.
Oma minäni on tullut tiensä päähän.
Monien pappien tavoin olen ollut tekemisissä
kaikensorttisten ihmisten kanssa kaikensorttisissa paikoissa.
Tapaan ihmisiä, jotka juoksevat karkuun ongelmiaan.
He saattavat juosta karkuun vaimoaan, miestään, perhettään
tai jotain tiettyä ongelmaa.
On kuitenkin eräs todellinen ongelma, jota emme pääse pakoon,
koska se aina seuraa meitä menimmepä minne tahansa.
Mikähän se ongelma on? Se olen minä itse.
Ainoa keino päästä vapaaksi tästä ongelmasta käy ristin kautta.
Tulkitsen tätä väitettä näin: pakenemme omaa
kunnianhimoamme, ylpeyttämme ja itsekeskeisyyttämme.
Toistan nuo kolme sanaa:
oma kunnianhimo, ylpeys ja itsekeskeisyys.
Mielestäni nuo kolme ovat nykyisin kristillisen julistuksen
ehdottomasti tavallisimmat ongelmat.
Minun on syytä varoa olemasta negatiivinen, mutta
ei ole yhtään julistajaa, Derek Prince mukaan lukien
ja eritoten Derek Prince, jonka ei tulisi kaiken aikaa varoa
noita kolmea ominaisuutta: oma kunnianhimo, ylpeys ja itsekeskeisyys.
Olen tullut siihen tulokseen, että nimenomaan ylpeys
vie kristityn harhaan.
Ylpeys on ainoa syy, miksi saatana johtaa meitä harhaan.
Siksipä lukemattomat kristityt tekevät erilaisia virheitä.
Pysähdy miettimään, mikä oli ensimmäinen synti
maailmankaikkeuden historiassa? Ylpeys, aivan oikein.
Se ei tapahtunut maan päällä vaan taivaassa.
Se tapahtui ikuisuuden täydessä valossa ja Jumalan kunniassa.
Tuntuuko pelottavalta?
Jos ylpeys voi tehdä läpimurron taivaassa, niin
maan päällä se on paljon helpompaa.
Olin ainoa lapsi. Minulla ei ollut veljiä eikä siskoja.
Minua on siunattu hyvällä "lukupäällä" ja
pärjäsin aina hyvin koulussa ja yliopistossa.
Halusin olla ykkönen. Pyrin olemaan parhaita 25-vuotiaaksi asti.
Eräs veli, joka julisti paljon kanssani ennen,
sanoi kerran, että minä olen itseensä luottavin henkilö,
jonka hän on tavannut.
En tiedä onko asia niin vai ei, mutta 25-vuotiaaksi asti luotin itseeni.
Tein työni niin hyvin kuin pystyin.
Sitten Jumala ilmestyi minulle ja alkoi muuttaa minua.
Hän ei ole saattanut minun muuttamistani vielä loppuun,
mutta eräänä yönä Hän toimi radikaalisti.
Hän käänsi minut eri suuntaan. Tein u-käännöksen ja
siitä lähtien olen kulkenut eri suuntaan kuin ennen.
Jumalalla on huumorintajua.
Minulla ei ollut aavistustakaan, mitä Hän oli elämääni suunnitellut.
Viitisen vuotta pelastumiseni jälkeen menin Jerusalemissa naimisiin
tanskalaisen leidin kanssa, joka piti lastenkotia.
Yhtäkkiä minulla oli vaimo ja kahdeksan tytärtä.
Tytöt olivat minulle outoja "olioita".
Jos pitäisi etsiä taustoiltaan minua epäpätevämpi mies siihen tehtävään,
niin kauas pitäisi mennä. Ymmärsin siinä tilanteessa, että
Jumala oli käsitellyt itseluottamustani vuosia.
Olen niitä tyyppejä, että aina kun kohtaan jonkin ongelman,
ensireaktioni on: Miten minä ratkaisisin sen?
Kiitos Jumalan, ymmärrän nyt, että minun kyvyistäni ei ole kyse
vaan siitä, mikä on Jumalan vastaus ongelmaan.
Minulta vei pitkään päästä tähän.
Katsotaan Fil. 2:3-4.
"Älkää tehkö mitään itsekkyydestä tai turhamaisuudesta,
vaan olkaa nöyriä ja pitäkää kukin toista parempana kuin itseänne.
Älkää tavoitelko vain omaa etuanne vaan myös muiden parasta."
Eikö tämä olekin itsekeskeisyyden täysi vastakohta?
Älkää tehkö mitään itsekkyydestä tai turhamaisuudesta.
Mitähän seurakunnissa tapahtuisi, jos tätä ohjetta noudatettaisiin?
Miten paljon julistustoimintaa motivoi itsekkyys?
Miten moni julistaa halusta päästä sanomaan se isoin juttu?
En sano tätä kritisoidakseni, vaan otan sen esille, koska
se on ongelma, joka korruptoi seurakuntaelämää.
Tähän ongelmaan on syytä puuttua.
Ainoa keino käsitellä ongelmaa on risti, muuta keinoa ei ole..
Vaihtoehto tuodaan esiin kahdessa edeltävässä Fil. 2:n jakeessa.
"Jos kerran yhteys Kristukseen rohkaisee ja
Hänen rakkautensa suo lohdutusta, jos Henki meitä yhdistää ja
jos tunnemme myötätuntoa toisiamme kohtaan ?"
Kauniita sanoja, joista me kaikki pidämme, mutta
ne ovat ristiriidassa itsekkyyden ja itsekeskeisyyden kanssa.
Paavali jatkaa: "... niin tehkää minun iloni täydelliseksi ja
olkaa yksimielisiä. Liittäköön teitä toisiinne rakkaus, sopu ja sama mieli."
Tässä on kaksi vastakohtaa. Pidämme jakeista 1 ja 2, mutta
jakeiden 3 ja 4 sanomaa on usein vaikea toteuttaa.
Me emme pysty ratkaisemaan näitä ongelmia muuten kuin
tulemalla ristille ja hyväksymällä Jumalan tuomion.
Risti on ainoa ratkaisu.
2. Tim. 3 kuvaa elävästi,
millaista ihmisluonne ja käytös ovat lopun aikoina.
Paavali listaa 18 eettistä ja moraalista huonoa ominaisuutta.
Kun luen niitä, niin miettikää,
miten moni niistä on totta nykykulttuurissamme.
Yli 70-vuotiaana voin katsoa kauas taaksepäin.
Vartuin Britanniassa maailmansotien välillä.
Britannia, ei erityisen kristitty maa, oli pohjimmiltaan lainkuuliasta kansaa.
Kun nyt kerron brittinuorille, millaista oli minun nuoruudessani,
he eivät usko, että puhun totta.
Olin myös Ruotsissa vierailevana saarnaajana 1947.
Ruotsi oli jumalaapelkäävin maa, jossa olin koskaan käynyt.
Jumalan pelon saattoi aistia kaduilla ja
ihmiset jonottivat kirkkoon pyhä- aamuisin. Saattoi luottaa siihen, että
ihmiset olivat täysin rehellisiä ja vastuuntuntoisia.
Olin Ruotsissa 1980-luvun alussa.
Nuori kristitty ruotsalaistoimittaja haastatteli minua.
Hän kyseli taustojani.
Kun kerroin hänelle muistikuviani Ruotsista,
hän ei ollut uskoa, että kuvailin hänen omaa maataan.
Niin nopea ja radikaalinen on moraalinen ja
eettinen liukumäki Ruotsissa ollut.
Tulin tähän maahan 1967.
Maa oli rauhallinen ja harmoninen.
Kaikki eivät suinkaan olleet kristittyjä, mutta päällisin puolin
maa oli sellainen, johon oli hyvä tulla vapautumaan omista ongelmista.
Voisiko tästä maasta sanoa nyt samoin?
Jotain on käynnissä kaikkialla maailmassa ja hämmästyttävää vauhtia.
Tuskin pysymme muutosten tahdissa. 2. Tim. 3 kuvaa tätä tilannetta.
Pidän Raamatusta siksi, että se kertoo niin kuin asiat ovat.
Se ei ole koskaan tunteileva, ei sorru toiveajatteluun,
sen lupaukset ovat totta samoin kuin varoituksetkin.
Paavali sanoo näin: "Sinun on tiedettävä (voit olla varma), että
viimeisinä päivinä koittavat vaikeat ajat."
Raamattuni reunahuomautuksessa on vaihtoehtoinen käännös:
vaikeat ajat ovat stressin aikoja. Tämä kiinnittää huomiota, koska
40 vuotta sitten stressistä ei juuri puhuttu.
Nykyisin lääkäri kuin lääkäri sanoo, että ongelmasi on stressi.
Hän on ehkä oikeassa.
Viimeisen 50 vuoden aikana on tapahtunut merkittävä muutos.
Katsotaan, mistä vaikeat ajat johtuvat. Syynä ei ole ydinfissio.
Ongelman syy on ihmisten sisässä. Sieltä ongelmat ovat lähtöisin.
"Silloin ihmiset rakastavat vain itseään ja rahaa,
he ovat rehenteleviä ja pöyhkeitä, he herjaavat ja ovat
vanhemmilleen tottelemattomia. He ovat kiittämättömiä, jumalattomia,
rakkaudettomia, leppymättömiä, panettelevia, väkivaltaisia ja raakoja,
kaiken hyvän vihollisia, petollisia, häikäilemättömiä ja järjettömiä.
He rakastavat enemmän nautintoja kuin Jumalaa ?"
Kuinka moni luettelon kuvauksista on totta nykykulttuurissamme?
Näin ei ole vain yhdessä maassa vaan kaikkialla maailmassa.
Ongelman ydin on sanottu ensimmäisessä lauseessa:
Ihmiset rakastavat vain itseään.
Itsensä rakastaminen aiheuttaa kaikki muut ongelmat.
Saatat sanoa, että nämä ihmiset eivät käy kirkossa
eivätkä he ole kristittyjä, mutta Paavali ei sano niin
vaan näin seuraavassa jakeessa: "...he ovat ulkonaisesti hurskaita?"
Paavali ei käyttäisi sanaa hurskas ei- kristityistä. Tämä koskee ihmisiä,
joilla oli kristityn muoto, mutta jotka kieltävät kristinuskon voiman.
Minkä voiman he kieltävät? Voiman, joka muuttaa itsekkään ihmisen.
Tästä Paavali puhuu.
Kristityn on helppo olla säädyllinen, kieltäytyä huumeista, alkoholista,
nikotiinista ja kaikista näistä ilmisynneistä.
Kristitty maksaa velkansa, ajelee kunnon autolla
eikä hän riko liikennesääntöjä, mutta kaikesta huolimatta
hän on hyvin itsekeskeinen. Onko se totta?
Tällainen ihminen on ulkonaisesti hurskas, mutta
hän kieltää hurskauden voiman muuttaa ihmisiä radikaalisti.
Me emme muutu ennen kuin oma itsemme on hoidettu.
Tiedättekö mitä sana radikaali tarkoittaa?
Se on peräisin latinan sanasta radix, juuri.
Radikaali menee juureen saakka.
Johannes Kastaja julisti evankeliumia ja Jeesusta juuria myöten.
Hän sanoi: "Nyt on jo kirves pantu puun juurelle.
Jokainen puu, joka ei tee hyvää hedelmää,
kaadetaan ja heitetään tuleen."
Evankeliumi on kaikkien aikojen radikaalein sanoma ihmiskunnalle.
Siinä on kyse juuresta.
Juuri on itsekkyys, oma elämä, itserakkaus.
Ainoa kirves, joka katkaisee tuon juuren, on risti.
Minusta tuli vapautuksen julistaja 1960-luvulla.
Aluksi käsittelin ilmisyntejä, kuten vapautumista tupakasta,
alkoholista tai huumeista.
Huomasin, että olin tekemissä vain pienten oksien kanssa,
joista kasvoi yhä suurempia oksia.
Yksi suurimpia oksia oli turhautuminen.
Olen huomannut, että kaikki riippu- vuudet johtuvat turhautuneisuudesta.
Ilman turhautuneisuuden käsittelyä ei voi päästä irti riippuvuudesta.
Sitten tajusin, että puuhailin vain oksilla, mutta
en ulottunut vielä puun runkoon.
Oksia voi karsia, mutta puu jatkaa kasvuaan ja työntää lisää oksia.
Lopulta Jumala osoitti minulle, että on käsiteltävä juurta.
Juuri on itserakkaus, itsekkyys, itsekeskeisyys.
Ennen kuin tuo juuri on käsitelty, emme pääse osallisiksi
evankeliumin hyödyistä, joita Jumala on meille tarkoittanut.
Oma luonne ja Kristuksen luonne ovat vastakohtia.
Meidän on kuoletettava oma minämme ja
annettava Kristuksen luonteen korvata se.
Yritän sanoa teille tämän: Ole realistinen itsesi suhteen.
Älä yliarvioi omaa hengellisyyttäsi.
Minä en tuomitse ketään, koska Jumala on laupias ja
armollinen ja kärsivällinen. Hän hoitaa meitä,
mutta älä petä itseäsi ja uskottele, että olet hengellisesti
korkeammalla tasolla kuin itse asiassa olet.
Tarkista missä määrin oma minä vielä hallitsee elämääsi ja saat vastauksen.
Mat.16:ssa Jeesus saneli säännöt, joilla seurata Häntä.
Puhun säännöistä, mutta sen perusteella mitä olen
saarnannut säännöistä, on parempi puhua ensiaskeleista. Mat. 16:24-25:
"Jeesus sanoi opetuslapsilleen?" Hän ei puhunut yleisölle.
"Jos joku tahtoo kulkea Minun jäljessäni, hän kieltäköön itsensä,
ottakoon ristinsä ja seuratkoon Minua.
Sillä se, joka tahtoo pelastaa elämänsä (kreikaksi sielunsa) , kadottaa sen,
mutta joka elämänsä (tai sielunsa) Minun tähteni kadottaa, on sen löytävä."
Mitkä ovat tärkeät ensiaskeleet, jos haluat seurata Jeesusta?
Ei uudesti syntyminen.
Uudesti syntymiselle on annettu eräänlainen leima, joka
vain vapauttaa ihmiset kristinuskon vastuista.
"Olen uudesti syntynyt joten älkää sanoko, että tarvitsen muutosta."
Jeesus sanoo, että jos joku tahtoo kulkea Minun jäljessäni,
niin mitä tulee ensin tehdä? Kieltää itsensä. Mitä se tarkoittaa?
Se tarkoittaa, että sanot "ei".
Jos haluat seurata Jeesusta niin sinun on sanottava "ei" itsellesi.
Toiseksi sinun tulee ottaa ristisi. Jumala ei pane harteillesi ristiä.
Ei Hän pannut ristiä Jeesuksenkaan harteille.
Jeesus otti itse ristinsä kannettavakseen. Mikä on risti?
Tarjoan kaksi määritelmää. Ensiksi, sinun ristisi on kohta, jossa
Jumalan tahto ja sinun tahtosi kulkevat ristiin.
Toiseksi, sinun ristisi on paikka, jossa kuolet.
Päätös on sinun, sinun ei ole pakko sitä tehdä, mutta
et voi seurata Jeesusta ennen kuin olet tehnyt päätöksesi.
Jos haluat kulkea Hänen jäljessään, sinun on kiellettävä itsesi,
ja otettava ristisi, paikka, jossa kuolet.
Jumalalla on erityinen risti meille jokaiselle.
Olen tavannut useamman miehen, joka ajatteli, että
hänen vaimonsa oli hänen ristinsä.
Jos pystyt nostamaan vaimosi tai laskemaan hänet alas, niin ehkä ...
mutta sinun ristisi on jotain, mitä sinun ei tarvitse fyysisesti kantaa;
se on sinun päätöksesi. Et pääse eteenpäin ilman sitä.
Mitä itsensä kieltäminen tarkoittaa? Kreikaksi puhutaan sielun kieltämisestä.
Raamatun kommentaattorit selittävät, että sielun kolme funktiota ovat
tahto, äly ja tunteet.
Tahto sanoo, että haluan, äly sanoo, että minä ajattelen
ja tunteet sanovat mitä minä tunnen.
Kun kiellät itsesi, niin sanot;
ei niin kuin minä tahdon vaan niin kuin Jumala tahtoo,
ei niin kuin minä ajattelen vaan mitä Jumala sanoo,
ei mitä minä tunnen vaan, mitä Pyhä Henki tekee minussa.
On kolme aluetta, joilla sinun on kiellettävä itsesi.
Ei, mitä tahdon, ei, mitä ajattelen, ei, mitä tunnen.
Kun olet sanonut näihin "ei", voit alkaa seurata Jeesusta.
Tämän jälkeen voit sanoa niin kuin Fil. 4:13:
Fil. 4:13
"Voin tehdä kaiken Hänen avullaan, joka antaa minulle voimaa."
Princen käännös on:
Voin tehdä kaiken Hänen avullaan, joka antaa minulle sisäistä voimaa.
Et voi saada Hänen voimaansa itseesi, jos toimit oman elämäsi voimalla.
Meillä on vielä kaksi muuta vapautumista käsittelemättä.
Seuraava on Gal. 5:24.
"Ne, jotka ovat Jeesuksen Kristuksen omia,
ovat ristiinnaulinneet vanhan luontonsa himoineen ja haluineen."
Mikä vapautus tästä koituu?
Ristiinnaulinneet mitä? Lihan, vanhan luontonsa.
Liha ei tarkoita fyysistä kehoa.
Se on luonne, jonka sait, kun synnyit lihalliseen ruumiiseesi.
Pohjimmiltaan se on kapinallisen luonne,
jolla on kaikenlaisia haluja ja tunteita, jotka eivät ole yhtä
Jumalan tahdon kanssa eivätkä Hänen mielensä mukaisia.
Jumalan parannuslääke on ristiinnaulitseminen.
Sanon vielä jotain vanhasta luonnosta.
Kiinnittäkää huomiota tähän jakeeseen:
Gal. 5:24: "Ne, jotka ovat Kristuksen omia, ovat ristiinnaulinneet
vanhan luontonsa himoineen ja haluineen."
Tämä ei tarkoita jotain kirkkokuntaa vaan ihmisiä, jotka kuuluvat Jumalalle.
Kyse ei ole baptisteista tai helluntailaisista tai presbyteereistä
vaan Kristuksen omista. Mikä erottaa heidät muista?
Se, että he ovat ristiinnaulinneet lihansa (vanhan luontonsa).
Katsotaan vielä 1. Kor. 15:23,
jossa kuvataan ihmisiä, joita varten Hän tulee takaisin.
Haluatko tietää, keitä he ovat?
Eivät presbyteerejä, baptisteja tai helluntailaisia eivätkä katolisia.
Jae 23 kertoo ylösnousemuksesta:
"Jokainen vuorollaan: esikoisena Kristus (Hän on jo noussut ylös) ja
sen jälkeen Kristuksen omat, kun Hän tulee."
Ketä varten Hän tulee? Kristuksen omia varten.
Mistä tunnemme Kristuksen omat?
Gal. 5:24 vastaa kysymykseen: Ne, jotka ovat ristiinnaulinneet lihansa.
Siispä ketä varten Jeesus tulee takaisin? Niitä kristittyjä varten,
jotka ovat ristiinnaulinneet vanhan luontonsa himoineen ja haluineen.
Nyt tiedätte, mitä on tehtävä, jotta olisitte kelvollisia.
Jos haluat tilata Derek Princen opetuksia, -
ota yhteyttä ja pyydä tuoteluetteloamme.
Yhteystietomme näkyvät ruudussa.
Suomennos: Kai Mäkelä