o
Derek Prince Risti elämässäni
Osa 1
Tänään puhumme rististä minun elämässäni.
Olen jo aiemmin ottanut esille kaksi tärkeää seikkaa rististä.
Ensinnäkin se on Jumalan täydellisen huolenpidon perusta
jokaiselle uskovalle.
Kaikki, mitä tarvitsemme tässä ajassa tai ikuisuudessa,
kaikilla elämän alueilla - hengellisellä, henkisellä, emotionaalisella,
fyysisellä, taloudellisella, ajallisella tai ikuisella -
on meille valmiina ristin kautta.
Muuta perustaa kuin ristin perusta ei ole.
Joko otamme sen vastaan tai emme.
Paavali sanoi: Kun Hän ei säästänyt omaa Poikaansakaan vaan
antoi Hänet meidän puolestamme, kuinka Hän ei lahjoittaisi
Poikansa mukana meille kaikkea muutakin?
Yritä painaa mieleesi nuo viimeiset sanat:
Eikö Jumala lahjoittaisi Jeesuksen mukana meille
kaikkea muutakin? Ilman Jeesusta ei ole mitään.
Ristin perusteella me saamme kaiken, mutta
ilman sen perustaa emme voi saada mitään.
Toiseksi, ristin perusteella Kristus kukisti saatanan.
Kuolemallaan, sijaisuhrillaan, voittoisalla ylösnousemuksellaan
ja riemuisalla taivaaseen- astumisellaan
Jeesus teki selväksi saatanalle ja sen valtakunnalle, että
se on lopullisesti ja peruuttamattomasti kukistettu.
Saatana ei voi millään muuttaa tätä tosiasiaa.
Sama peruste antaa myös meille voiton saatanasta.
Jos joudumme kosketuksiin ja taisteluun saatanan kanssa
joltain muulta kuin ristin pohjalta, kärsimme tappion, mutta
ristin pohjalta saamme voiton.
Näiden kahden ristin perusteen takia
saatanalla on suunnitelma seurakuntaa vastaan.
Se ei voi muuttaa sitä, mitä ristillä on saavutettu,
se pysyy ikuisesti, se on Jumalan asettama,
mutta saatana yrittää pitää piilossa sen, mitä ristillä saavutettiin.
Kun seurakunta ei enää näe, mitä ristillä tapahtui,
silloin seurakunta ei enää iloitse ristin voitosta.
Se ei enää elä siinä täydessä huolenpidossa,
jonka risti meille antaa
eikä se pysty enää julistamaan Kristuksen voittoa saatanasta.
Tämä ilmenee selvästi Galatalaiskirjeestä, luku 3, jae 1.
Olen mietiskellyt tätä jaetta ainakin kymmenen vuotta.
Kun luin jakeen ensi kerran,
niin kuin monia muitakin Raamatun jakeita,
en sen kummemmin ajatellut sitä.
Vähitellen jae vaikutti minuun yhä enemmän.
Nyt ymmärrän tästä jakeesta, että se auttaa meitä ymmärtämään
seurakunnan ongelmia. Paavali sanoo näin,
käännöksiä on pari alkuperäistekstistä riippuen:
"Te mielettömät galatalaiset, kuka teidät on lumonnut (noitunut)?
Asetettiinhan teidän silmienne eteen aivan avoimesti
Jeesus Kristus ristiinnaulittuna."
Ihmeellinen väite? Se herättää aina ihmetystä.
Paavali sanoo tämän Hengen täyttämille kristityille ja
hieman myöhemmin käy ilmi, että he olivat pelastettuja,
Pyhällä Hengellä kastettuja ja he olivat nähneet ihmeitä,
mutta silti Paavali kysyy kuka on lumonnut teidät?
Noituus on sana, joka kuvaa niitä hengellisiä voimia, jotka
ovat lähtöisin saatanan valtakunnasta.
Kun kuulen sanat "Hengellä täyttyneet" ja
näen joidenkin Hengellä täyttyneiden elämää, niin huomaan, että
täyttymystä on vain sormustimen verran.
Voimme täyttää sormustimen, maljan tai ammeen.
Kaikki ovat täynnä, mutta sisällön määrä on eri.
Kun näen Hengellä täyttyneiden kristittyjen elämää,
sanon itselleni, että he eivät ole selvillä siitä, että
saatanalla on strategia heitä vastaan.
Vuonna 1963 olin juuri muuttanut Yhdysvaltoihin.
Olen harvoja, jotka ovat muuttaneet sinne vahingossa.
Tulin vierailulle, mutta maahan- muuttoviranomaiset sanoivat, että
puoli vuotta oli liian pitkä vierailuaika.
Jättäydyin heidän armoilleen, koska olin ollut tekemisissä
monien maiden viranomaisten kanssa, enkä halunnut väitellä.
He hoitivat asian.
Näin minä, ensimmäinen vaimoni ja viisivuotias musta afrikkalainen
adoptiotyttäremme tulimme Yhdysvaltoihin.
Nykyisin ei tällainen menettely kävisi päinsä.
Se oli Jumalan keino tuoda meidät salavihkaa Yhdysvaltoihin.
Minusta tuli helluntaiseurakunnan pastori Seattlessa.
En kerro sen laajemmin seurakunnan ongelmista, mutta
selvitän lyhyesti tapahtumia antaakseni kuvan siitä, mitä
Hengen täyttämille ihmisille voi sattua.
Pastorin vaimo oli rakastunut erääseen kirkkoneuvoston jäseneen.
Se johti siihen, että pastorin vaimo erosi, samoin neuvoston jäsen.
Molemmat eronneet menivät naimisiin ja jatkoivat seurakunnan johtamista.
Kaikki tiesivät tämän.
Sanot ehkä, ettei tällaista voi tapahtua helluntaiseurakunnassa.
Mutta niin kuitenkin tapahtui.
Seurakuntalaiset sanoivat, että siinä naisessa on jotain kummaa.
Hänen katseessaan on jotain verta hyytävää ja
hänelle on vaikea sanoa mitään.
Koko seurakunta oli hänen hallinnassaan.
Minä ja vaimoni Lydia emme olleet ennen kokeneet tällaista ja
aloin etsiä Jumalaa. Olin neuvoton.
Minun tullessani seurakuntaan tuo nainen oli jo lähtenyt,
mutta ihmiset olivat yhä hänen vallassaan.
Luin tämän jakeen: Mielettömät galatalaiset! Kuka on noitunut teidät?
Siinäpä se. Seurakunta oli noiduttu.
En ollut millään uskoa, että helluntaikristityt voidaan lumota.
Kun tajusin totuuden, niin rukoilimme yhdessä Lydian kanssa ja
mursimme noituuden voiman, seurakunta vapautui
ja tilanne palasi ennalleen.
Mutta se oli ensimmäinen kerta urallani, kun Gal. 3:1 oli totta.
Kuka on lumonnut teidät?
Mistä Paavali tiesi, että seurakunta oli lumottu?
Se selviää jakeen loppuosasta.
He eivät nähneet Jeesusta Kristusta ristiinnaulittuna.
Mitä noituus oli saanut aikaan? Se oli hämärtänyt ristin sanoman ja
kaiken minkä Jeesus oli ristillä saavuttanut.
Mitä siitä seurasi, kun he eivät enää nähneet Jeesusta ristiinnaulittuna?
Mielestäni seuraus on aina tämä
ja näin on monissa seurakunnissa nykyisin:
Seurakunta vaipuu lihallisuuteen ja lakihenkisyyteen.
Lakihenkisyys on lihallisuuden tuote.
Vaikka se kuulostaa hyvin hengelliseltä -
lakihenkiset ihmiset usein luulevat olevansa hengellisempiä kuin muut -
niin lakihenkisyys on lihan ilmentymä, ei hengellisyyttä.
Se käy käsi kädessä lihan kanssa.
Jakeista 2-5 käy ilmi totuus, josta olen puhunut.
"Vastatkaa vain tähän kysymykseen:
saitteko te Hengen tekemällä lain vaatimat teot vai
kuulemalla ja uskomalla evankeliumin? "
He olivat saaneet Pyhän Hengen.
"Kuinka voitte olla noin mielettömiä! Te aloititte Hengen varassa.
Pyrittekö nyt päämäärään omin avuin?"
He olivat alkaneet Hengessä.
"Turhaanko tämä kaikki on tullut teidän osaksenne? Tuskinpa vain.
Lahjoittaako Jumala teille Hengen ja antaako Hän voimatekojen tapahtua
teidän keskuudessanne sen tähden, että te noudatatte lain käskyjä,
vai sen tähden, että te uskotte kuulemanne evankeliumin?"
Huomaa, että Jumala oli tehnyt voimatekoja heidän keskuudessaan.
He olivat pelastettuja, Hengellä kastettuja ja
heidän seurakunnassaan tapahtui ihmeitä. Silti heidät oli lumottu.
Paavalin mukaan tästä seuraa kaksi asiaa: lain teot ja lihan teot,
lakihenkisyys ja lihallisuus.
Lakihenkisyys on niitä sanoja, joilla kristityt herkästi
arvostelevat muita kristittyjä. Määrittelen lakihenkisyyden
yrityksenä tulla vanhurskaaksi Jumalan edessä
noudattamalla mitä tahansa sääntöjä: Mooseksen laki, helluntailaki,
baptistilaki, katolisuuslaki, mitä tahansa.
Jokainen joka etsii vanhurskautta noudattamalla lakisäädöksiä
elää lakihenkisyydessä.
Vaihtoehtoinen määritelmä on tämä:
Lakihenkisyyttä on lisätä mitä tahansa
Jumalan asettamiin vaatimuksiin tulla vanhurskaaksi.
Jumala on sanonut, että kaikki mitä tarvitsemme,
on usko Häneen, joka antoi Jeesuksen kuolemaan
meidän rikkomustemme tähden ja herätti Hänet kuolleista,
jotta meillä olisi vanhurskaus.
Ei kellään ihmisellä, ei seurakunnalla, ei järjestöllä, ei raamatunopettajalla
ole valtaa lisätä yhtäkään vaatimusta, jolla tulla vanhurskaaksi
paitsi usko Häneen, joka antoi Jeesuksen syntiemme tähden ja
joka herätti Hänet kuolleista, jotta meillä olisi vanhurskaus.
Lisäys tähän on ymmärtääkseni lakihenkisyyttä.
Galatiassa ihmiset aloittivat Hengen varassa, he olivat nähneet ihmeitä,
mutta saatana oli lumonnut heidät
ja hämärtänyt heiltä mitä tapahtui ristillä, ja
seurakuntalaiset olivat palanneet lihallisiin yrityksiin
miellyttää Jumalaa noudattamalla sääntöjä.
Kuulostaako ikään kuin tuntisitte tällaisia ihmisiä ja seurakuntia?
Amerikassa, muita maita nyt mainitsematta,
monet seurakunnat kutsuvat itseään Armon Seurakunniksi.
Huomioideni mukaan ne seurakunnat, jotka
puhuvat eniten armosta tuntevat sitä vähiten.
Ne ovat lakihenkisyyden keskuksia.
Tästä seuraa vielä hurjempaa niin kuin näkyy jakeesta 10, Gal. 3:10.
Ne taas, jotka luottavat lain noudattamiseen,
ovat kirouksen alaisia. Onhan kirjoitettu:
"Kirottu on jokainen, joka ei tee kaikkea, mitä lain kirja käskee."
Ymmärräthän, että, jos vanhurskautesi on Mooseksen lain varassa,
sinun tulee noudattaa koko lakia koko ajan.
Jos et pysty siihen ja antaudut lain alaiseksi, kirous tulee yllesi.
Laki itsessään sanoo, että kirottu on jokainen, joka
ei noudata lakia kaiken aikaa.
Kun saatana hämärtää ristin työn,
seurauksena on lakihenkisyys, lihallisuus ja kirous.
Tämä on vakava väite. Otan vielä erään jakeen, jossa
sanotaan mitä galatalaisille tapahtui: Jeremia 17.
Jer 17: 5
"Näin sanoo Herra: Kirottu on se mies, joka turvaa ihmisiin,
katoavaisten ihmisten voimaan, mies, jonka sydän luopuu Herrasta!"
Kirous langetetaan ihmiselle, jonka sydän luopuu Herrasta.
Tämä tarkoittaa ihmistä, joka on tuntenut
Jumalan yliluonnollisen armon ja kokenut sen elämässään,
mutta palaa luottamaan lihan voimaan.
Hän päätyy yrittämään omin voimin.
Näin tehdessään hän antaa pitkät Hengen armolle.
Hän sanoo Pyhälle Hengelle: "Et ole kyllin hyvä.
Pystyn parempaan omin avuin."
Tällaiselle käytökselle Jumala langettaa kirouksen.
Seuraava jae kuvaa elävästi millaista on olla kirottu:
Jeremia 17:6: "Hän (kirouksen alainen mies)
on kuin piikkipensas, joka yksin kituu aavikolla,
kasvaa erämaassa, suolaisella kamaralla, missä kukaan ei asu."
Siinäpä elävä kuva ihmisestä kirouksen alla.
Siunauksia on hänen ympärillään, on sadetta, maa on hedelmällinen,
mutta hän ei pääse niistä osalliseksi.
Hän elää kuivassa, hedelmättömässä ja kirotussa maassa.
Olen ollut tekemisissä satojen ihmisten kanssa, jotka elävät noin.
Jumala on antanut minulle ymmärrystä nähdä
kuinka kirous toimii ja kuinka ihmisiä voi vapauttaa.
Olen kuvannut galatalaisten ongelmaa. Haastan sinut miettimään,
voisiko se olla sinunkin tai seurakuntasi ongelma?
Voisiko se olla kirkon tunnustuksen perusongelma?
Lähes kaikki suurimmat seurakunnat syntyivät
Jumalan yliluonnollisesta voimasta.
Muuten niillä ei olisi ollut vaikutusta historiaan.
Käytpä missä kirkkokunnassa tahansa - en halua mainita yhtään -
niin se sai alkunsa Jumalan yliluonnollisesta voimasta.
Moniko niistä nojaa edelleen samaan yliluonnolliseen voimaan,
josta ne syntyivät? Harva, jos yksikään.
Esitin sanomani näin, jotta ymmärtäisit, että asia on todellinen,
ajankohtainen ja todella tärkeä.
Kyse ei ole jostain kaukaisesta pikkuryhmästä,
joka on mennyt harhaan.
Saatanan pääase Jeesuksen Kristuksen seurakuntia vastaan
on hämärtää ristin realiteetti.
Ymmärrykseni mukaan tuloksena on sielullisuus hengellisyyden sijaan.
Ihminen on henki, sielu ja ruumis.
Sielulla on sille kuuluvia tehtäviä, mutta se ei voi korvata henkeä.
Kun ihmiset luopuvat yliluonnollisesta ja alkavat luottaa omiin kykyihinsä,
he siirtyvät hengellisestä sielulliseen.
Luettelen esimerkkejä siitä, miten tämä ilmenee seurakunnassa.
Näin ei ole aina. Kerron vain esimerkkejä
siitä, miten uskonnollisuus korvaa hengellisyyden.
Tässä on luettelo seitsemästä korvikkeesta. Tutkistele niitä.
Ensinnä, teologia korvaa ilmestyksen.
Teologia on ihmisen järkeilyä, sääntöjen laadintaa ja päättelyä,
mutta se ei viittaa suoraan ilmestykseen.
Toiseksi, koulutus korvaa luonteen muodostumisen.
Huomatkaa, että Jeesus ei koskaan vain puhunut ihmisille.
Heidän tuli seurata Häntä.
Hänen sanansa eivät olleet vain älyllistä tietoa vaan
elämäntavan esittelyä.
On hyvin vaarallista kouluttaa ihmisiä älyllisesti ja
jättää luonteen piirteet huomiotta.
Raamattu sanoo, että lihallinen mieli on Jumalan vihollinen.
Kun kasvatetaan lihallista mieltä
niin samalla kasvatetaan Jumalan vihollista.
Tuloksena on koulutettu Jumalan vihollinen.
Suurin osa nykyisistä seminaareista tuottaa koulutettuja Jumalan vihollisia.
En yritä dramatisoida, mutta uskon, että näin on.
Tietyssä mielessä evankeliumin pääviholliset ovat
seminaarien tuotteita.
Kolmanneksi psykologia korvaa kyvyn erotella mikä on yliluonnollista.
Neljänneksi valmis ohjelma korvaa Pyhän Hengen johdatuksen.
Viidenneksi, kaunopuheisuus korvaa yliluonnollisen voiman.
Kuudenneksi, järkeily korvaa vaelluksen uskossa ja
seitsemänneksi, lait korvaavat rakkauden.
Toistan ne vielä nopeasti. Mieti mitkä niistä koskevat sinua.
Teologia korvaa ilmestyksen, koulutus luonteen muodostumisen,
psykologia erottelukyvyn,
ohjelma Pyhän Hengen yliluonnollisen johdatuksen,
kaunopuheisuus yliluonnollisen voiman,
järkeily uskossa vaeltamisen ja lait korvaavat rakkauden.
Minulla on teille kysymys. Jos satutte tuntemaan kristityn,
joka on mielestänne lakihenkinen, niin onko hän kovin rakkaudellinen?
Sieltä kuului oikea vastaus.
Lait ja rakkaus kilpailevat keskenään kristityn elämässä.
Lakia noudattavat ihmiset ovat usein huomattavan rakkaudettomia.
Raamatussa heitä kutsutaan fariseuksiksi.
Miten usein he vastustivatkaan Jeesuksen ihmeitä?
Sokeat saivat näkönsä, rammat kävelivät.
He eivät olleet koskaan tyytyväisiä ja heidän mielestään
Jeesus rikkoi heidän sapattisäädöksiään.
Luulisi, että kivisydäminenkin fariseus iloitsisi siitä, kun
sokeana syntynyt sai näkönsä. Ei, vaan Hän ei noudata Sapattia.
Mielenkiintoista Galatalaiskirjeessä on se, että siinä ei paljastu ainoastaan
ongelma vaan myös Jumalan ratkaisu siihen.
Minulle tämä on mahtava esimerkki Raamatun inspiraatiosta.
Paavali ei kirjoittanut teologista tutkielmaa.
Hän oli todennäköisesti hankalassa paikassa,
jossa kyhäsi kirjeensä, koska hän oli syvästi huolissaan galatalaisista.
Koomista galatalaiskirjeessä oli se, että
heidän ongelmansa oli siis lakihenkisyys.
Paavali aloitti lähes poikkeuksetta kirjeensä seurakunnille
kiittämällä Jumalaa. Hän kirjoitti korinttilaisille.
Vaikka siellä oli insestiä, aviorikoksia ja
juopottelua ehtoollispöydässä,
niin silti hän kiitti Jumalaa armosta, jonka Hän oli seurakunnille antanut.
Mutta kirjeessä galatalaisille, hän ei kiitä Jumalaa vaan sanoo:
"Olen hämmästynyt, kun te näin pian
olette luopumassa Jumalan armosta."
Lakihenkisyys vaivasi Paavalia enemmän kuin julkisynti.
Se on monisäikeisempi ja vaarallisempi ongelma.
Katsotaanpa lääkkeitä.
Tästä syystä olen otsikoinut sanomani "Risti elämässäni".
Tähdennän tätä teille jokaiselle.
On eri asia innostua siitä, mitä Jumala on tehnyt puolestasi ristillä
kuin käsittää mitä risti on tarkoitettu tekemään sinulle.
Piireissä, joissa nykyisin liikun, puhutaan hyvin vähän siitä,
mitä risti on tarkoitettu tekemään meille.
Sanoisinpa, että 90 % seurakuntien ongelmista johtuu tästä.
Pitkän päälle et voi nauttia siitä hyvästä, mitä risti on tehnyt sinulle,
ellet hyväksy sitä, mitä risti on tarkoitettu tekemään sinulle.
Risti sinussa takaa kaiken sen siunauksen ja
huolenpidon, jotka ristillä on sinua varten.
Galatalaiskirjeessä on viisi pelastustietä, jotka risti meille antaa.
Käyn ne läpi esiintymisjärjestyksessä. Ensimmäinen on Gal. 1:3-4.
Luulen, että 90 % teistä ei ole koskaan ajatellut sitä.
Voin olla väärässä. Jos olen, antakaa anteeksi.
Syy miksi sanon tämän, on se, että olin itsekin pitkään
kristitty ja saarnaaja enkä tullut sitä ajatelleeksi.
Gal. 1:3-4. "Jumalan, meidän Isämme, ja
Herran Jeesuksen Kristuksen armo ja rauha teille -
Kristuksen, joka uhrasi itsensä meidän syntiemme tähden
pelastaakseen meidät nykyisestä pahasta maailmasta,
niin kuin oli Jumalan, meidän Isämme, tahto."
Ristin kautta Jumala valmisti meille pääsyn nykyisestä pahasta maailmasta.
Kirjeessä on kaksi kreikan sanaa, jotka pitää erottaa.
Kuningas Jaakon käännös tai sen uudempi versio eivät tee aina eroa.
Kreikan sana on "ion", josta on johdettu englannin sana eon.
Se tarkoittaa ajanjaksoa.
Toinen sana, joka esiintyy Gal. 6:14:ssä on "cosmos",
mikä on käännetty sanalla maailma. Palaan tähän sanaan myöhemmin.
Katsotaan nyt käsitettä ajanjakso. Me elämme nykyaikaa.
On aikoja ennen meitä ja meidän jälkeemme.
Tekstissä tätä aikaa kutsutaan pahaksi ajaksi (suom. maailmaksi).
Osoitan teille tarkkaan, mikä on paha aika.
Mutta, ennen kaikkea, nykyaika päättyy.
Jos elät ikään kuin tämä aika ei koskaan päättyisi, elät harhaluulossa.
Kun itse sanon, että tämä aika on päättyvä, niin
tiedätkö mitä sanon seuraavaksi? Kiitos Jumalalle!
En haluaisi tämän ajan jatkuvan tällaisena iäti.
Katsotaanpa Jeesuksen vertauksia
Matteuksen luvussa 13, jossa on seitsemän vertausta.
En nyt mene vertauksiin, mutta lainaan sieltä jotain.
Rikkaviljavertauksessa jakeessa 39 Jeesus sanoo:
"Paholainen, joka kylvi rikkaviljaa, on saatana,
elonkorjuu on ajan loppu (suom. maailman loppu)."
Seuraavassa jakeessa Hän sanoo:
"Niin kuin rikkavilja kootaan ja hävitetään polttamalla,
niin tapahtuu ajan lopussa (suom. maailman lopussa)."
Jakeessa 49, toisessa vertauksessa, Hän sanoo jälleen:
"Samoin käy ajan lopussa (suom. maailman lopussa) ."
Muitakin esimerkkejä Raamatussa on ajasta.
On kuitenkin tosi tärkeää aina muistaa, että tämä aika päättyy.
Se ei ole pysyvä. Jos elämme ja ajattelemme
ikään kuin se olisi pysyvä, elämme harhaluulossa.
Voima harhaluulon pohjalla on noituus.
Jos haluat tilata Derek Princen opetuksia, -
ota yhteyttä ja pyydä tuoteluetteloamme.
Yhteystietomme näkyvät ruudussa.
Suomennos: Kai Mäkelä