o
DEREK PRINCE: KESKIPISTEESSÄ RISTI I
OSA 2
Palaan 1. Korinttilaiskirjeeseen, joka on minulle rakas.
1. Kor. 1.
Jumala valmisteli minua opettamaan näistä totuuksista -
antamalla minun rypeä filosofiassa pitkään.
1. Kor. 1:22-25: -
"Juutalaiset vaativat ihmetekoja ja kreikkalaiset etsivät viisautta."
Se on yhtä tosi tänään kuin Paavalin aikaankin.
Meillä ei ole oikeutta tarjota juutalaisille evankeliumia, -
joka ei ole osoitettu todeksi ihmeteoin.
"Juutalaiset vaativat ihmetekoja ja kreikkalaiset etsivät viisautta."
"Me sen sijaan julistamme ristiinnaulittua Kristusta."
Emme julista Kristusta vain suurena opettajana ja parantajana.
Meidän on julistettava ristiinnaulittua Kristusta.
"Juutalaiset torjuvat sen herjauksena."
"Muiden mielestä se on hulluutta."
"Mutta kutsutuille, juutalaisille ja kreikkalaisillekin," -
"ristiinnaulittu Kristus on Jumalan voima ja Jumalan viisaus."
Huomaamme tämän kun lopetamme omassa voimassa yrittämisen.
Paavali toteaa: "Jumalan hulluus on ihmisiä viisaampi" -
"ja Jumalan heikkous ihmisiä voimakkaampi."
Yhdellä sanalla, mikä on Jumalan hulluus ja heikkous?
Risti.
Se kuvaa äärimmäistä heikkoutta.
Ei ole mitään heikompaa kuin mies, joka kuolee tuskissaan ristillä.
On täyttä hulluutta, että Jumala lähettää Poikansa -
maailmaan kärsimään rikollisen kuolemanrangaistuksen.
Se on täyttä heikkoutta ja täyttä hulluutta.
Kun tulemme oikeaan asemaan elämässämme -
oman nokkeluutemme, voimamme ja omavanhurskautemme päähän, -
teemme ihmeellisen löydön, -
joka on vahvempi ja viisaampi kuin ihmisten vahvuus ja viisaus.
Koska taustani on kreikkalaisessa filosofiassa, -
nämä sanat ovat minulle täyttä totta.
Ne eivät ole liioittelua, vaan totuus.
Ristillä Jumalan heikkous on vahvempaa kuin meidän voimamme.
Hänen hulluutensa on viisaampaa kuin meidän viisautemme.
Meistä useimpien on vaikeaa luopua omasta voimasta ja viisaudesta.
Näimme aiemmin hauskan uskonnollisen näytelmän, -
jossa naiselle tarjottiin uutta kaunista viittaa.
Nainen ei olisi tahtonut luopua vanhasta räsyisestä takistaan.
Me muistutamme häntä.
Haluamme Jumalan viisauden ja voiman, -
mutta emme halua luopua omastamme.
Meidän täytyy luopua omasta viisaudestamme ja voimastamme, -
ennen kuin Jumala vuodattaa armonsa elämäämme.
Paavali lausui tästä huimia toteamuksia.
2. Kor. 12.
Monet tutkivat nykyään paljon 1. Korinttilaiskirjettä.
Se kertoo armolahjoista.
2. Korinttilaiskirjettä tutkitaan vähemmän, -
koska sen aiheita ovat heikkous ja kärsimys.
2. Kor. 12:7:stä eteenpäin.
Paavali puhuu omasta kokemuksesta.
"Jotta nämä valtavat ilmestykset eivät tekisi minua ylpeäksi..."
Ilmestyksillä on taipumus tehdä meistä ylpeitä.
Jumala rakasti Paavalia niin paljon, -
että Hän varjeli Paavalia ylpeydeltä epätavallisella tavalla.
Hän salli Saatanan enkelin seurata Paavalia, -
aiheuttaa vainoa ja pitää Paavalin nöyränä.
Kuka haluaa olla nöyrä?
Kiitos Herralle. Saatatte yllättyä Jumalan keinoista.
"Jotta nämä valtavat ilmestykset eivät tekisi minua ylpeäksi," -
"olen saanut pistävän piikin ruumiiseeni"
Vanhassa testamentissa Joosua varoitti israelilaisia siitä, -
että maahan jäävät kanaanilaiset olisivat piikki heidän lihassaan.
Monella on piikki lihassa, koska emme ole karkottaneet kanaanilaisia
Jumala on opettanut Ruthia ja minua karkottamaan kanaanilaiset.
Paavalin piikki ei ollut itse- aiheutettua, vaan Jumalan sallimaa.
Jumala lähetti Saatanan enkelin kurittamaan Paavalia.
"olen saanut pistävän piikin ruumiiseeni," -
"Saatanan enkelin kurittamaan itseäni, etten ylpistyisi."
Paavali oli erilainen verrattuna muihin apostoleihin.
Kaikkia apostoleja vainottiin, -
mutta Paavalin kärsimykset olivat omaa luokkaansa.
Pienimmästäkin aiheesta nousi mellakka.
Filippissä Paavali vain ajoi ulos pahan hengen orjatytöstä.
Koko kaupunki joutui kuohuksiin. Paavali joutui vankilaan.
Sitä ei voi selittää järkisyillä.
Saatanan enkeli kuohutti vastustusta.
Joka kaupungissa, jonne Paavali tuli, syntyi mellakka.
Usein puhkesi myös herätys.
Mielestäni seurakunta tarvitsee enemmän mellakoita, -
jotta meillä voisi olla myös enemmän herätyksiä.
Kaikki tietävät, että Jumala vastaa apostolien rukouksiin. Eikö niin?
"Olen kolme kertaa pyytänyt Herralta, että pääsisin siitä."
Jumala ei suostunut.
Muistutan ihmisiä usein siitä, että myös "ei" on vastaus.
"Jumala on vastannut: 'Minun armoni riittää sinulle.'
'Voima tulee täydelliseksi heikkoudessa.'"
Jos me toimimme omassa voimassa, miten erottaa Jumalan voima?
Kun omat voimamme uupuvat, mutta jatkamme silti eteenpäin, -
tiedämme voiman tulevan Jumalalta.
Jumalan voima tulee täydelliseksi heikkoudessani.
Tästä eteenpäin kaikki ovat iloisia heikkoudestaan.
Jumala kuuli, kun sanoit sen.
Puolen vuoden kuluttua saatat katua, että kuuntelit minua.
En koskaan pyydä ihmistä tunnustamaan uskossa seuraavaa.
Minulta kului vuosia, ennen kuin olin valmis tunnustamaan nämä sanat
"Ylpeilen mieluimmin heikkoudestani," -
"jotta minuun asettuisi Kristuksen voima."
"Siksi iloitsen heikkoudesta, loukkauksista, vaikeuksista," -
"vainoista ja ahdingoista, joihin joudun Kristuksen tähden."
"Juuri heikkona olen voimakas."
En vaadi ketään lausumaan tätä perässä.
Se merkitsee sitoutumista.
Hyvänä päivänä saatan onnistua lausumaan Paavalin sanat.
Mieti: Minä iloitsen - en siedä, kestä tai kärsi armosta.
Minä iloitsen heikkoudesta, loukkauksista, vaikeuksista, -
vainoista ja ahdingoista.
Paavali löysi salaisuuden.
Kun oma voimamme ja viisautemme loppuvat, -
Jumala antaa armonsa.
Armo alkaa siitä, mihin ihmisen mahdollisuudet loppuvat.
Emme tarvitse Jumalan armoa, jos pystymme samaan itse.
Miksi Jumala antaisi armonsa?
Kun omat keinomme loppuvat, tarvitsemme Jumalan armoa.
Luetaan Gal. 2:20.
Tämäkin on Paavalin tunnustus.
Paavali melko usein tunnusti oman uskonsa ja asemansa.
Haastan etsimään Uudesta testamentista, -
lausuivatko apostolit koskaan negatiivista uskontunnustusta.
En usko, että sellaista löytyy.
Kun kuuntelee nykyajan seurakuntaa ja seurakunnan palvelijoita, -
kuulee melkein pelkästään negatiivisia lausahduksia.
"En pysty tähän. Minua ei huvita."
"Kunpa. En voisi. En voi."
Apostolit eivät puhuneet sillä tavalla.
Se ei johtunut itseluottamuksesta, vaan omasta voimasta luopumisesta.
Paavali sanoo Gal. 2:20:ssä: -
"Minut on Kristuksen kanssa ristiinnaulittu."
"Enää en elä minä, vaan Kristus elää minussa."
"Elämän, jota ruumiissani elän, elän uskoen Jumalan Poikaan," -
"joka rakasti minua ja antoi henkensä puolestani."
Kristuksen uhrin tuloksena Paavali sanoi oman elämänsä päättyneen.
Paavalikin kuoli ristillä. Enää ei elä Paavali, vaan Kristus hänessä.
Haastan sinua tekemään tämän uskontunnustuksen.
Älä sano sitä, ellet halua.
Ne, jotka haluavat, sanokaa: -
Minut on Kristuksen kanssa ristiinnaulittu.
Enää en elä minä, vaan Kristus elää minussa.
Elämän, jota ruumiissani elän, elän uskoen Jumalan Poikaan, -
joka rakasti minua ja antoi henkensä puolestani.
Vuoden 1933 käännöksessä sanotaan: "Minä elän Jumalan Pojan uskossa."
En siis luota omaan uskooni, vaan Jeesuksen uskoon.
Uskon, että tämä on avain Uuden testamentin pyhyyteen.
Nykyään seurakunnassa puhutaan hyvin vähän pyhyydestä.
Raamatun mukaan ilman pyhitystä kukaan ei näe Herraa.
Vanhassa testamentissa pyhyys oli tarkkojen sääntöjen noudattamista.
4. Moos. kirjan luvun lopussa Jumala sanoo: -
"Olkaa pyhät, koska minä olen pyhä."
Pietari lainaa sitä 1. Piet. 1:ssä: -
"Olkaa pyhät, koska minä olen pyhä."
Uuden testamentin pyhyys ei ole lakikokoelman noudattamista.
Sanoinko sen tarpeeksi selvästi?
Uuden testamentin pyhyys ei ole lakikokoelman noudattamista.
UT:n pyhyys on sitä, -
että kuolemme itselle ja annamme Kristuksen elää kauttamme.
Enää en elä minä, vaan Kristus.
Se ei ole kamppailua vaan antautumista.
Se ei ole ponnistelua vaan yhteyttä Kristuksen kanssa.
Muistan erään naisen, jonka pyhää elämäntapaa ihailtiin.
Kerran eräs toinen kristitty kysyi häneltä: -
"Miten torjut kiusauksen?"
Nainen vastasi: "Kun Paholainen koputtaa, pyydän Jeesusta avaamaan"
Se kiteyttää asian. En minä, vaan Kristus.
En kamppaile enkä ponnistele, vaan antaudun Herralle.
Annan Kristuksen toimia minussa, kauttani ja puolestani.
Joh. 15:ssä kerrotaan viinipuusta ja sen oksista.
Joh. 15:1, 4-5.
"Minä olen tosi viinipuu, ja Isäni on viinitarhuri."
Älä anna ihmisten karsia oksiasi.
On vain yksi, joka kykenee oksimaan sinua. Hän on Isämme.
On seurakuntia, joissa johtaja haluaa karsia oksia.
Älä antaudu ihmisten oksittavaksi.
Se on kivuliasta. Ihminen luultavasti leikkaa väärin.
Olen oppinut tämän kokemuksesta.
Isä on viinitarhuri. Hän tietää, mitkä oksat karsia.
Oksien karsiminen ei ole seurakunnan johtajien tehtävä.
Tehtävämme on auttaa ihmisiä suostumaan Jumalan oksittavaksi.
Jeesus sanoo Joh. 15:4-5:ssä: -
"Pysykää minussa, niin minä pysyn teissä."
"Eihän oksa pysty tuottamaan hedelmää, ellei se pysy puussa," -
"ja samoin ette pysty tekään, ellette pysy minussa."
"Minä olen viinipuu, te olette oksat."
"Joka pysyy minussa ja jossa minä pysyn, tuottaa paljon hedelmää."
"Ilman minua te ette saa aikaan mitään."
Oletko nähnyt viinipuun oksaa, joka ponnistelee?
Niin ei tapahdu.
Oksa tekee hedelmää, koska viinipuun elämä virtaa siinä.
Vertauksessa näkyy Jumalan kolminaisuus.
Isä on viinitarhuri, Jeesus viinipuu ja Pyhä Henki viini.
Kun Pyhä Henki virtaa viinipuun kautta oksiin, -
me kannamme Hengen hedelmää.
Jo sana "hedelmä" kertoo, ettei ponnisteluja tarvita.
Puun ei tarvitse ponnistella, jotta se tuottaa hedelmää.
Kristitty ei tuota hedelmää ponnistelemalla.
Meidän on lakattava kamppailemasta.
Meidän on myös tavallaan luovuttava hyvistä töistä.
Emme luovu pelkästään synneistä vaan myös hyvistä teoista.
Luovutamme kaiken Jeesukselle.
Sitten voimme sanoa niin kuin Paavali sanoi.
Olen sanonut tätä itselleni koko päivän, -
koska en kokenut olevani aiheen arvoinen.
Opetus rististä on minusta haastavin.
Fil. 4:13:ssa Paavali toteaa kaiken kokemansa jälkeen: -
"Kestän kaiken Hänen avullaan, joka antaa minulle voimaa."
Vuoden 1933 käännöksessä sanotaan: -
"Kaikki minä voin Hänessä, joka minua vahvistaa."
Sekin on hyvä käännös.
Ehdotan, että vedämme syvään henkeä, rentoudumme ja sanomme: -
"Kaikki minä voin Hänessä, joka minua vahvistaa."
Sanotaan se uudelleen.
"Kaikki minä voin Hänessä, joka minua vahvistaa."
Siksi tarvitsemme ristiä.
Vain risti antaa meille Jumalan armon.
Meillä voi olla kaikki lait, periaatteet ja opetukset, -
mutta emme selviydy, ellemme saa Jumalan armoa ristin kautta.
Mitä enemmän meillä on sääntöjä, sitä pahemmaksi ongelmat tulevat.
Lopulta luovutamme, kun koemme, ettei meistä ole siihen.
Omassa voimassa meistä ei olekaan siihen.
On vain yksi henkilö, joka pystyy siihen. Hän on Jeesus.
Jeesus pystyy siihen, -
kun lopetamme omassa voimassa yrittämisen ja tulemme ristin luo.
Ellemme onnistu ensimmäisellä kerralla, Jumala ei hylkää meitä.
Hän on rohkaiseva ja kärsivällinen.
Olen ollut nyt uskossa 48 vuotta.
Kun ajattelen virheitäni ja harha-askeleitani, -
ihmettelen sitä, että Jumala vieläkin pitää minusta kiinni.
Haluan rohkaista sinua. Älä suistu epätoivoon.
Jumala voi joskus opettaa kovalla kädellä, -
mutta Hän ei milloinkaan luovuta sinusta.
Jotkut muistelevat katkerana lapsuuttaan ja vanhempiaan.
Muista, että sinulla on nyt Isä taivaassa, Jumala.
Hän on kärsivällinen, ymmärtäväinen ja lempeä, -
mutta samalla Hän tarkoittaa sitä, mitä Hän sanoo.
Nyt kerron kolmannen syyn, miksi tarvitsemme ristiä.
Ristin kautta Jumala todistaa julistamamme sanoman oikeaksi.
Palataan hetkeksi 1. Kor. 2:een.
1. Kor. 2:4-5. Luimme sen jo.
"Puheeni ei pyrkinyt vakuuttamaan viisaudellaan"
Toisaalla Paavali lainaa omaa arvostelijaansa.
Arvostelija piti Paavalin olemusta heikkona ja puhetta halveksittavana
Paavali ei ollut puhetaituri.
Luulen, että Pietari oli apostoleista taitavin puhuja.
Pietarin kirjeiden kieli on vertaansa vailla.
Paavalin uskotaan olleen lyhyenläntä.
Hänellä oli länkisääret. Hän ei ollut vaikuttavan näköinen.
Hän ei luottanut puhetaitoonsa eikä viisauteensa.
Hän luotti siihen, että Pyhä Henki todisti yliluonnollisesti -
Hänen tuomansa sanoman todeksi.
Se ei tavallisesti toimi, ennen kuin omat keinomme loppuvat.
Sitten kun korttimme ovat loppuneet -
ja pysymme todistuksessamme, -
Jumala alkaa vuodattaa yliluonnollista voimaansa.
"Puheeni ei pyrkinyt vakuuttamaan viisaudellaan" -
"vaan ilmensi Jumalan Hengen voimaa."
Pyhää Henkeä voi ilmentää.
Hän on näkymätön, mutta Hänen tekonsa ilmentävät Häntä.
Emme voi nähdä Häntä, mutta voimme nähdä merkkejä ja ihmeitä.
Niiden kautta Jumala osoittaa sanomansa todeksi.
Paavali jatkaa: "jotta teidän uskonne ei perustuisi" -
"ihmisten viisauteen vaan Jumalan voimaan."
Taustani vuoksi arvostan tätä jaetta paljon.
50 vuotta sitten muodissa ollut filosofia on nyt vanhentunutta.
Jos olisin rakentanut elämäni sen varaan, -
minulla olisi tänään mureneva perusta.
Kun kohtasin Jeesuksen, sain kokea Jumalan yliluonnollisen voiman.
Se on auttanut tähän asti.
Haluan lukea Paavalin sanat Room. 15:stä.
Room. 15:18-19: -
"En näet rohkene puhua mistään muusta kuin siitä," -
"mitä Kristus on kauttani tehnyt" -
"saattaakseen kansat kuuliaisiksi" -
"puheiden ja tekojen, tunnus- töiden ja ihmeiden avulla," -
"Jumalan Hengen voimalla."
"Näin olen vienyt päätökseen evankeliumin julistamisen."
Ilman tunnustöitä ja ihmeitä julistus ei ole täydellistä.
Tahdon kertoa nyt esimerkin.
Toimin opettajankoulutuslaitoksen rehtorina Keniassa -
1950-luvun lopussa.
Afrikkalaiset halusivat kouluttautua.
He olivat valmiita noudattamaan sääntöjä pienintä piirtoa myöden.
He tekivät kaiken, mitä käskimme heidän tehdä.
Heidän tulevaisuutensa oli koulutuksen varassa.
Huomasin pian, että kaikki olikin vain ulkoista muodollisuutta.
Aitoa sydämen kuuliaisuutta oli hyvin vähän.
Kerran pyysin opiskelijat koolle. Heitä oli noin 120.
Sanoin: "Kiitos hienosti sujuneesta yhteistyöstä."
"Noudatatte sääntöjä, koska se vaikuttaa opintomenestykseenne."
"Monien mielessä kummittelee kuitenkin kysymys ilman vastausta."
"Onko Raamattu Jumalan Sanaa vai vain valkoisen miehen kirja?"
He havahtuivat, koska osuin aivan oikeaan.
Sanoin: "En pysty vastaamaan siihen kysymykseen."
"Vastauksen voi löytää vain yhdellä tavalla."
"Jos koet elämässäsi Jumalan yliluonnollisen voiman," -
"silloin tiedät, että Raamattu on tullut Jumalalta."
Asetin heidän eteensä Jumalan Sanan ja rukoilin puolen vuoden ajan.
Jumala vuodatti Henkensä oppilaiden ylle.
Oppilaat pitivät rukouskokouksia, jotka kestivät koko yön.
Puolen vuoden kuluttua kaikki 9 armolahjaa olivat toiminnassa.
Sanon tämän varoen. Läheteillä oli silloin sellainen asenne, -
että afrikkalaisia voidaan opettaa vain tiettyyn pisteeseen asti.
Luonnollisessa mielessä se saattoi pitääkin paikkansa.
Yliluonnollisessa mielessä kaikilla on samat oikeudet ja vaatimukset.
Monen opiskelijan elämä muuttui täysin, -
kun hän koki Jumalan yliluonnollisen voiman.
Sinä aikana saimme todistaa kahta kuolleistaheräämistä.
He olivat opiskelijoitani.
Toinen oli nuori nainen, joka sairastui vakavasti.
Hän matkusti kotikyläänsä.
Veli tuli polkupyörällä kertomaan, että Teresa on kuolemansairas.
Lähdimme ajamaan kohti kylää.
Jouduimme jopa kahlaamaan joen yli.
Tyttö makasi lääkäriaseman huoneessa ilmeisesti kuolleena.
Se oli kuin kohtaus UT:sta.
Tytön perhe itki ja suri ulkona.
Polvistuimme vaimoni kanssa vuoteen molemmin puolin ja rukoilimme.
Jonkin ajan kuluttua tyttö nousi istumaan.
Tyttö pyysi minua lukemaan Psalmin 41.
Kun tyttö oli kuollut, hänen henkensä oli erkaantunut ruumiista.
Hän oli nähnyt valoisan paikan ja miehen lukemassa Psalmia 41.
Tyttö halusi kuulla, mitä Psalmissa 41 sanotaan.
Se saa aikaan sydämen alttiutta.
Jos haluat tilata Derek Princen opetuksia, -
ota yhteyttä ja pyydä tuoteluetteloamme.
Yhteystietomme näkyvät ruudussa.
Suomennos: Marianne Tenetz