o
DEREK PRINCE: KORSET I CENTRUM 1
DEL 2
Vi återvänder till mina favoritkapitel i 1 Korintierbrevet.
Kapitel 1. Gud förberedde mig på ett sätt att undervisa -
denna sanning genom att länge låta mig vältra mig i filosofi.
1 Kor. 1:22-25: -
"Ty judarna begär tecken och grekerna söker visdom."
Detta är lika sant i dag som när Paulus skrev det.
Jag tror inte att vi har rätt att ge judarna ett evangelium -
som inte bekräftas övernaturligt. Nya Testamentet bestyrker inte det.
"Ty judarna begär tecken och grekerna söker visdom."
"Men vi predikar Kristus som korsfäst." Inte bara Kristus.
Det är lätt att predika Kristus som "läraren" eller "läkaren" -
men detta gör inte jobbet. Han måste predikas som korsfäst.
"för judarna en stötesten" likadant i dag -
"och för hedningarna en dårskap." likadant i dag.
"Men för de kallade, både judar och greker, "
"predikar vi Kristus som Guds kraft och Guds vishet."
När upptäcker vi att Kristus är Guds vishet och kraft?
Bara när vi kommit till slutet av vår egen kraft och vishet.
Paulus skriver fantastiskt: "Guds dårskap är visare än människor" -
"och Guds svaghet är starkare än människor."
Vad är Guds dårskap och Guds svaghet med ett enda ord?
Korset.
Det är den ultimata svagheten.
Det finns inget svagare än en mans dödskamp på ett kors.
Det är totalt galet att Gud skulle sända Sin ende Son till världen -
och låta Honom dö en brottslings död.
Så det är fullständigt svagt och fullständigt dåraktigt.
Men när vi når den rätta punkten i våra liv -
dvs. slutet av vår egen smarthet, vishet, styrka och rättfärdighet -
då gör vi denna underbara upptäckt -
att den är starkare än vår styrka och visare än vår vishet.
Jag måste säga att med min bakgrund inom grekisk filosofi -
anser jag att dessa ord är helt sanna och inte överdrivna.
De stämmer helt. Det är så här det är.
I korset är Guds svaghet starkare än vår styrka -
och Guds dårskap är visare än vår vishet.
Men det är svårt för de flesta av oss att släppa vår egen styrka -
och att släppa vår vishet. Vi klänger oss gärna fast vid den.
Vi såg tidigare ett litet fint drama här -
där en kvinna blev erbjuden nya kläder istället för sina gamla.
Hon ville gärna ha de nya kläderna men inte lämna sin slitna kappa.
Så är det ofta med oss. Jag vill ha Guds vishet -
jag vill ha Guds styrka men jag vill också ha kvar min egen.
Gud förhandlar inte på den grunden.
Man måste komma till slutet av sin egen vishet och styrka -
innan Gud förlöser Sin nåd in i ens liv.
Paulus gör några häpnadsväckande uttalanden här.
2 Kor. 12.
Många studerar mest 1 Korintierbrevet och Andens gåvor.
Eftersom 2 Korintierbrevet handlar om svaghet och lidande -
är det inget populärt ämne. 2 Kor 12:7 och framåt.
Paulus talar utifrån egen erfarenhet: -
"För att jag inte ska bli högmodig på grund av dessa ... uppenbarelser."
Uppenbarelser tenderar att göra oss högmodiga.
Gud älskade Paulus så mycket att Han skyddade honom från högmod -
på ett ovanligt sätt, genom att låta en satans ängel -
följa Paulus från plats till plats, uppvigla problem och förföljelse -
och hålla Paulus ödmjuk. Hur många vill vara ödmjuka?
Jag är glad att ni vill vara det -
men ni kan bli överraskade av de metoder Gud kommer att använda.
"För att jag inte ska bli högmodig ... har jag fått en törntagg i köttet."
Detta är en metafor hämtad från GT där Josua varnar Israels folk för -
att om de inte avlägsnade kananéerna som ockuperat landet -
utan samexisterade med dem skulle de bli törntaggar i deras kropp.
Många av oss har åstadkommit törntaggar åt oss själva.
Vi har nått det utlovade landet men låtit kananéer finnas kvar.
En sak Gud har lärt mig och Ruth är att eliminera kananéerna.
Men detta var inte Paulus ansvarig för, utan något som Gud gjorde.
Han säger "budbärare" men det är samma ord som "ängel" på grekiska.
"Jag (har) fått en törntagg i köttet" -
"en Satans ängel, som slår mig i ansiktet" som fortsätter slå -
"för att jag inte ska förhäva mig." Han var olik de andra apostlarna.
Alla var förföljda men Paulus problem hamnade i en egen kategori.
I nästan varje stad han kom till blev det upplopp.
Minsta löjliga småsak orsakade upplopp.
I Filippi kastade han endast ut demon ur en siande slavflicka -
och hela staden kom i uppror och Paulus hamnade i fängelse.
Detta kan inte förklaras rationellt.
Det var satans ängel som startade upproret.
Vart han än kom sattes saker i rörelse.
I Paulus fall blev det vanligen uppror eller väckelse - eller både och.
Församlingen behöver mer uppror för att få fler väckelser.
Gud svarar alltid på apostlarnas böner - eller hur?
Självklart! Men här säger Paulus: -
"Tre gånger bad jag att Herren skulle ta den ifrån mig"
Gud gjorde inte det.
Kom ihåg när du inte får bönesvar: "Nej" är också ett svar.
"Han svarade mig: 'Min nåd är nog för dig' " -
'för kraften fullkomnas i svaghet.' "
Det är sant för om vi är starka - hur ska människor se Guds styrka?
Men när vi är uttömda på egen kraft och ändå är starka -
då vet vi att det är Guds styrka som fullkomnas i min svaghet.
Guds kraft fullkomnas i min svaghet.
Så från och med nu är du glad över din svaghet, eller hur?
Gud hörde dig säga det.
Om ett halvår är du kanske ledsen att du lyssnade på mig.
Jag ber aldrig människor att göra denna bekännelse.
Det tog många år innan jag var villig att säga detta själv.
"Därför vill jag hellre berömma mig av min svaghet" -
"för att Kristi kraft skall vila över mig. "
"Så gläder jag mig över svaghet, misshandel och nöd," -
"över förföljelser och ångest, eftersom det sker för Kristus. "
"Ty när jag är svag, då är jag stark."
Jag ska inte be någon här att uttala den bekännelsen -
för då har du överlåtit dig till något.
På mina bra dagar är jag beredd att upprepa den bekännelsen.
Men tänk: Jag "gläder" mig! Inte "tolererar" eller "uthärdar".
Inte lider med värdighet -
utan jag "gläder mig" över orkeslöshet, svaghet -
i nödlägen, förföljelse och behov. Varför?
Därför att han hade lärt sig hemligheten: -
När vi är uttömda på vår egen styrka, vishet och våra resurser -
då förlöser Gud Sin nåd.
Jag brukar säga: Nåden börjar där mänskliga möjligheter slutar.
Du kvalificerar dig inte för Guds nåd när du klarar dig själv.
Varför skulle Gud förlösa Sin nåd då?
Men när du inte längre klarar något som ändå måste bli gjort -
Då kvalificerar du dig för Guds förlösta nåd.
Vi läser Gal. 2:20.
Återigen en av Paulus bekännelser.
Det är intressant att Paulus ofta bekänner sin tro och övertygelse.
Jag utmanar dig att leta i Nya Testamentet -
och försöka hitta en enda negativ kommentar hos apostlarna.
Jag tror inte du hittar en enda. Vilket mönster!
Men lyssna sedan på dagens kyrka och dess tjänare -
och du hör nästan enbart negativa uttalanden.
"Jag kan inte göra detta. Jag känner inte för det."
"Om bara. Jag kunde inte. Jag kan inte."
Så talade inte apostlarna. Inte för att de var självsäkra -
utan för att de hade kommit till slutet av sin egen kraft.
Paulus säger i Gal. 2:20: -
"Jag är korsfäst med Kristus" -
"och nu lever inte längre jag utan Kristus lever i mig."
"Det liv jag nu lever i min kropp det lever jag i tron på Guds Son" -
"som har älskat mig och utgivit sig för mig."
Paulus säger: resultatet av Kristi offerdöd är att mitt liv är slut.
När jag kom till korset dog Paulus. Nu lever inte Paulus -
utan Kristus lever i mig.
Jag utmanar dig att göra den trosbekännelsen.
Om du vill. Anklaga inte mig...
De som vill säger: -
Jag är korsfäst med Kristus.
Ändå lever jag, men inte jag utan Kristus lever i mig.
Det liv jag nu lever i min kropp lever jag i Guds sons tro -
som har älskat mig och utgivit Sig för mig.
Jag bytte till gamla King James översättning: "Guds Sons tro"
Så jag förlitar mig inte på min egen tro utan på Jesu tro.
Jag tror att detta är nyckeln till Nya Testamentets "helighet".
"Helighet" nämns väldigt sällan i kyrkan i dag.
Bibeln säger: "utan helgelse kommer ingen att se Herren" (Hebr.12:14)
I GT bestod helgelsen i att man höll vissa komplicerade regler.
I 3 Mos. säger Gud: -
"Ni ska vara heliga, för Jag ... är helig." 3 Mos 19:2
I 1 Pet. 1:16 citerar Petrus det och säger: -
"Det står skrivet: Ni ska vara heliga, för Jag är helig."
Men Nya Testamentets helighet är inte att hålla regler.
Har jag sagt det?
Nya Testamentets helighet tas inte emot genom att man håller regler -
utan genom att dö och låta Kristus leva Sitt liv i dig.
Så det är inte jag - utan Kristus.
Jag säger det så här: Det är inte att kämpa utan att ge sig.
Det är inte prestation utan förbund. Förbund med Kristus.
Det finns en berättelse om damen som beundrades för sin gudlighet.
En dag frågade någon henne: -
"Hur motstår du frestelser?"
Hon sa: "När djävulen knackar på dörren får Jesus gå och öppna."
Det sammanfattar allt: Inte jag utan Kristus.
Att inte spänna sina andliga muskler utan att ge sig.
Att låta Kristus göra det i mig, genom mig och för mig.
En bild i Joh. 15:1 illustrerar detta perfekt.
Joh. 15:1, 4-5.
"Jag är den sanna vinstocken och min Fader är vingårdsmannen."
Vi pausar för en observation. Låt inte människor beskära dig.
Bara en har urskillningsförmågan att beskära dig - Fadern.
Det finns sammanhang där ledarna vill beskära dig.
Överlämna dig inte till människors beskärning. Den är smärtsam -
och de klipper sannolikt bort fel saker.
Detta är min erfarenhet. Ingen teori.
Gud Fader är vingårdsmannen. Han vet hur Han ska beskära.
Vår uppgift som ledare är inte att beskära utan att -
hjälpa människor att överlämna sig åt Guds beskärning -
och att dela processen med dem.
Jesus säger i Joh. 15:4-5: -
"Förbli i mig, så förblir jag i er."
"Liksom grenen inte kan bära frukt av sig själv" -
"så kan inte heller ni det, om ni inte förblir i mig."
"Jag är vinstocken, ni är grenarna."
"Om någon förblir i mig och jag i honom bär han rik frukt" -
"för utan mig kan ni ingenting göra."
Lägg märke till bilden. Har du någonsin sett -
en vingren som riktigt kämpar för att bära frukt?
Det händer inte.
Varför bär den frukt? Vinstockens liv flödar genom den.
I den liknelsen finns hela treenigheten: -
Fadern är vingårdsmannen, Jesus är vinstocken och Anden är saven.
När Han flödar genom vinstocken ut i grenarna -
bär du Andens frukt.
Ordet "frukt" säger att det inte handlar om prestation.
Inget träd har någonsin burit frukt av ansträngning.
Ingen kristen kan bära frukt genom att anstränga sig.
Vi måste komma till att upphöra kämpa.
Och även på ett visst sätt upphöra med "goda gärningar".
Inte bara upphöra med synder utan också med saker vi kan göra.
Komma till änden och ge sig till Jesus.
Sedan kan vi säga som Paulus säger på ett av mina favoritställen.
Jag har sagt detta till mig själv hela dagen -
för jag kände mig inte kompetent att undervisa detta.
Att undervisa om korset är en mycket utmanande uppgift.
I Fil. 4:13 säger Paulus efter alla sina upplevelser: -
"Allt förmår jag i Honom som ger mig kraft."
Det finns en bättre text som utelämnar Kristus.
Detta är "Prince-versionen": -
"Jag kan göra allting genom den som ger mig kraft inifrån."
Det är en bra översättning.
Vi mår bra av att slappna av och säga: -
"Jag kan göra allting genom den som ger mig kraft inifrån."
Vi säger det igen: -
"Jag kan göra allting genom den som ger mig kraft inifrån."
Det är därför vi behöver korset.
Den andra orsaken är att endast korset förlöser Guds nåd.
Du kan ha alla regler, alla principer och all undervisning -
men du kan inte göra det om inte Guds nåd är förlöst genom korset.
I själva verket förvärras problemen om du får regler utan Guds nåd.
I slutänden vill du kasta allt överbord för att det är för svårt.
Du har rätt. Vi kan inte göra det.
Det finns bara en som kan göra det. Hans namn är? - Jesus.
När Jesus tillåts leva i oss -
när vi har överlämnat oss åt korset och kommit till slutet av oss själva -
då är Han överflödande skicklig att göra det.
Om första försöket inte blir perfekt förkastar Han oss inte.
Han säger: "Bra försök. Här var felet. Vi försöker igen."
Han är så tålmodig. Jag har varit kristen i 48 år.
När jag tänker på alla mina misstag och felsteg -
är jag förbluffad över att Gud fortfarande har Sin hand över mig.
Har du inte varit kristen så länge som jag: Förtvivla inte.
Han kanske fostrar dig strängt eller gör saker du inte förstår.
Men Han ger aldrig upp dig.
En del av er har bittra minnen av t.ex. kärlekslösa föräldrar.
Kom då ihåg att du har en annan Far nu och Hans namn är Gud.
Han är väldigt tålmodig, förstående och mild.
Men samtidigt menar Han allt Han säger.
Nu till tredje orsaken till att vi måste ha korset i centrum.
Korset förlöser den övernaturliga bekräftelsen av budskapet.
Vi går tillbaka till 1 Kor. 2: 4-5
1 Kor. 2:4-5. Vi har redan läst dem.
"Mitt tal och min predikan bestod inte" -
"i ord som skulle övertyga genom mänsklig visdom."
Paulus citerar en av sina kritiker som tyckte att: -
"hans kroppsliga närvaro är svag och hans tal föraktligt."
Så Paulus var ingen stor talare.
Om någon av apostlarna var en talare så var det nog Petrus.
Petrus ord flödade. Läs hans brev. Språket är fantastiskt.
Paulus tror man var ganska kort och krumbent.
Hans utseende imponerade inte.
Han förlitade sig inte på sin vältalighet eller vishet.
Han förlitade sig på framför allt en sak: -
Andens övernaturliga bekräftelse av budskapet han bar med sig.
Vanligtvis fungerar det inte förrän vi har nått slutet av våra metoder.
När vi inte längre har några kort att spela ut -
och vi fortfarande håller fast vid vår bekännelse -
börjar Gud förlösa det övernaturliga. Vi läser klart.
"Mitt tal och min predikan bestod inte" -
"i ord som skulle övertyga genom mänsklig visdom" -
"utan genom en bevisning i Ande och kraft."
Notera att den Helige Ande kan bli demonstrerad.
Själv är Han osynlig, men demonstreras genom det Han gör.
Du kan inte se Honom men du kan se de tecken och under Han gör.
Detta är Guds egen signatur på det predikade budskapet.
Paulus säger: "er tro skulle inte bygga på människors visdom" -
"utan på Guds kraft." På grund av min bakgrund -
uppskattar jag den versen.
Den filosofi jag studerade för 50 år sedan är helt inaktuell nu.
Om jag hade byggt mitt liv på den -
hade jag haft en sönderfallande grund i dag.
Men när jag mötte Jesus fick jag en -
övernaturlig erfarenhet av Guds kraft i mitt liv -
som har burit mig genom allt fram till i dag.
Jag vill läsa Paulus ord i Rom.15.
Rom. 15:18-19: -
"Jag vågar inte tala om annat än det som Kristus har utfört" -
"genom mig för att hedningarna skulle föras till lydnad."
Alltså: bara det Kristus har gjort genom mig är intressant.
"genom kraften i tecken och under, genom Andens kraft."
"Jag har ... från Jerusalem och runt omkring ..." -
"överallt predikat Kristi evangelium."
Utan tecken och under har vi inte predikat fullt ut.
Vi har predikat men inte predikat fullt ut.
Jag ska berätta ett exempel.
I slutet av 50-talet var jag rektor på en lärarutbildning i Kenya.
Afrikanerna strävade då efter utbildning.
De var redo att gå i skolan och lyda regler -
och göra allt vi sa. Om vi sa "bli döpt" lät de döpa sig.
Sa man "sjung psalmer" sjöng de eftersom framtiden låg i detta.
Men när jag varit där ungefär ett år -
insåg jag att det mesta skedde av utvärtes anpassning -
för utbildningens skull. Väldigt lite var hjärtats lydnad.
Så en dag samlade jag alla de 120 studenterna.
Jag sa: "Jag vill tacka för ert samarbete och er lydnad."
"Jag förstår att ni gör det för utbildningens skull. "
"Men i mångas hjärtan finns en obesvarad fråga."
"Är Bibeln de vitas bok eller är den också skriven för oss?"
De satt käpprakt för det var deras fråga.
Sedan chockade jag dem och sa: "Jag kan inte svara."
"Det finns bara ett sätt att själv ta reda på svaret."
"Du måste få en erfarenhet av Guds övernaturliga kraft."
"Då vet du att den inte kom från Amerika utan från himlen."
Jag lämnade dem med Guds ord predikat på alla sätt jag kunde -
och bad i sex månader. Då utgöt Gud Sin Ande över studenterna.
Vi fick dem inte att sova om nätterna för de bad till Gud.
Under de sex månader som följde -
fungerade alla Andens nio gåvor i dessa unga afrikaners liv.
Missionärernas attityd då var att man inte kan ha -
för höga förväntningar på hur högt afrikaner kan lyftas.
I det naturliga är det kanske sant men i det övernaturliga -
har alla samma rättigheter och kvalifikationer.
Och jag måste säga att deras liv blev radikalt förvandlade -
när de upplevde Guds övernaturliga kraft.
Under den perioden såg vi två personer uppstå från döden.
Båda var mina studenter. En ung man och en kvinna.
Jag kan berätta kvinnans historia lite kort.
Hon blev väldigt sjuk och for hem.
En dag kom hennes bror och sa: "Theresa är sjuk och nu döende."
Lydia och jag hivade upp hans cykel på biltaket -
och for en lång sträcka. Vi kom fram till byn -
där hon låg på en liten klinik, uppenbarligen död.
Det var precis som i NT. Familjen grät utanför.
Lydia och jag gick in. Vi hade ingen plan.
Vi bara föll på knä vid sidan av sängen och bad.
Efter en lång stund satte hon sig upp i sängen.
Hon sa "Har någon en Bibel?" Läs psalm 41.
Jag gjorde det. När hon dog lämnade själen kroppen.
Den for till en skinande ljus plats där en man läste Psalm 41 -
så hon ville veta vad som stod i Psalm 41.
Tro mig - sådant skapar lydnad från hjärtat.
Om du vill beställa Derek Prince undervisning -
kontakta oss och be om en produktlista.
Våra kontaktuppgifter visas på skärmen.
Översättning: Åsa Eriksson