o
DEREK PRINCE: KESKIPISTEESSÄ RISTI I
OSA 1
Tämän illan aihe on Keskipisteessä risti.
Opetus on kaksiosainen.
Aihe sai alkunsa keskustelussa, -
jonka kävin kristityn ystäväni kanssa kolmisen vuotta sitten.
Keskustelu syntyi sattumalta.
Keskustelimme ongelmista, joita seurakunnassa oli ilmennyt.
Ystäväni sanoi, että seurakunnan näyteikkuna on täynnä tavaroita.
Risti hukkuu kaiken muun alle.
Seurakunnan näyteikkuna on niin täynnä tavaroita, -
että risti hukkuu kaiken muun alle.
Kun aloin pohtia ajatusta, se valtasi minut kokonaan.
Seurakunnalle tarjotaan runsaasti opetusta -
esimerkiksi parantumisesta, vapautumisesta, menestyksestä, -
vanhemmuudesta ja parisuhteesta.
En sano tätä arvostelumielessä.
Olen itsekin pitänyt opetuksia niistä.
Mikään niistä ei toimi ilman ristiä.
Risti on armon ja voiman lähde muiden opetuksien takana.
Ellei risti ole keskipisteessä, -
meillä on hienoja periaatteita, ohjeita ja sääntöjä, -
joita emme pysty noudattamaan.
Silloin tavallisesti madallamme rimaa omalle tasollemme.
Vajoamme kauas Uuden testamentin esimerkistä.
Luen johdannoksi apostoli Paavalin ajatuksia 1. Kor. 2:1-5:stä.
Pidän hyvin paljon 1. Korinttilais- kirjeen 2 ensimmäisestä luvusta.
Niissä Paavali selittää, mitä eroa on tämän maailman viisaudella -
ja ristin sanomalla.
Viisaudesta puhuessaan hän viittaa sen ajan Kreikan filosofiaan.
Ennen kuin tulin uskoon, -
tutkin Kreikan filosofiaa Cambridgen yliopistossa 7 vuotta.
Uskon ymmärtäväni, miten oikeassa Paavali oli -
puhuessaan Kreikan filosofiasta ja ihmisviisaudesta ylipäätään.
Paavalin kirjoituksista käy ilmi, -
että hän tunsi Kreikan filosofian perinpohjaisesti.
Hän oli korkeasti koulutettu.
Hän tunsi hyvin myös juutalaiset kirjoitukset.
Näissä jakeissa hän lausuu hämmästyttävän toteamuksen.
Paavali sanoo: "En halunnut tietää mitään."
Etenkin juutalaiselle tuollainen toteamus on hämmästyttävä.
Juutalaiset ovat vuosisatojen ajan arvostaneet tietoa.
Kun koulutettu juutalainen sanoo, ettei hän halunnut tietää mitään, -
ei voi muuta kuin ihmetellä, mikä on hänet ajanut siihen.
Luetaan 1. Kor. 2:1-5.
"Kun tulin luoksenne, veljet," -
"en julistanut Jumalasta suuren puhetaidon tai viisauden keinoin."
"En halunnut tietää teidän luonanne mistään muusta kuin Jeesuksesta," -
"ristiinnaulitusta Kristuksesta."
"Te näitte minut hyvin heikkona, arkana ja pelokkaana."
"Puheeni ei pyrkinyt vakuuttamaan viisaudellaan" -
"vaan ilmensi Jumalan Hengen voimaa," -
"jotta teidän uskonne ei perustuisi ihmisten viisauteen" -
"vaan Jumalan voimaan."
On muistettava historiallinen asiayhteys.
Paavalin työstä Korintissa kerrotaan Ap. t. 18:ssa.
Edellisessä luvussa, Ap. t. 17:ssä, kerrotaan Paavalin työstä Ateenassa
Ateena oli sen ajan maailman johtava yliopistokaupunki.
Se oli filosofian, ihmisviisauden ja humanismin keskus.
Yllättäen Paavali mukautui kuulijakuntansa mukaan.
Hän puhui Ateenan älymystölle ja yhteiskuntaelämän johtajille.
Hän puhui filosofian käsittein.
Hän jopa lainasi kreikkalaista runoilijaa.
Tulokset olivat kuitenkin melko laihoja. Vain muutamat uskoivat.
En tiedä, oliko Paavali oikeassa vai väärässä, -
mutta Ateenasta hän siirtyi Korintin suureen satamakaupunkiin.
Siellä rehottivat pahuus, prostituutio, homoseksuaalisuus, -
moraalittomuus ja kaikenlaiset vääristymät.
Ateenan ja Korintin välimaastossa Paavali teki tämän päätöksen: -
"Kun pääsen Korinttiin, unohdan kaiken sen, minkä ennen tiesin," -
"paitsi Kristuksen ja Hänet ristiinnaulittuna."
Seuraukset olivat valtavat.
Evankeliumi ravisteli koko kaupunkia.
Tutkijoiden mukaan Korintissa oli pian 25 000 kristittyä.
Vastaanotto oli täysin erilainen kuin Ateenassa.
Mikä oli erilaista? Sanoma ristiinnaulitusta Kristuksesta.
Luen 1. Kor. 1:stä jakeita, jotka ovat henkilökohtainen todistukseni.
Olen tutkinut Kreikan filosofiaa ja modernia filosofiaa 7 vuoden ajan.
50 vuotta sitten muodissa olivat lingvistinen filosofia -
ja looginen empirismi.
Olin Ludwig Wittgensteinin oppilas Cambridgessa kahden vuoden ajan.
Häntä pidetään lingvistisen filosofian isänä.
Hän oli älykäs mies, mutta ei varmastikaan kristitty.
Tämä on todistukseni. 1. Kor. 1:18:sta eteenpäin: -
"Puhe rististä on hulluutta niille, jotka joutuvat kadotukseen," -
"mutta meille, jotka pelastumme, se on Jumalan voima."
"Onhan kirjoitettu: 'Minä hävitän viisaitten viisauden' -
'ja teen tyhjäksi ymmärtäväisten ymmärryksen.'
"Missä ovat viisaat ja oppineet, missä tämän maailman älyniekat?"
"Eikö Jumala ole tehnyt maailman viisautta hulluudeksi?"
"Jumala on kyllä osoittanut viisautensa," -
"mutta kun maailma ei viisaudessaan oppinut tuntemaan Jumalaa," -
"Jumala katsoi hyväksi julistaa hulluutta" -
"ja pelastaa ne, jotka uskovat."
Viisauden kautta en löytänyt Jumalaa.
Kun kuulin Jumalan sanoman hulluuden ja vastaanotin sen, -
pelastuin.
Toimin opettajana Cambridgen yliopistossa.
Menin helluntaiseurakuntaan kuuntelemaan taksikuskin saarnaa.
Hän elävöitti saarnaansa esimerkin kautta penkillä seisten.
Penkki kaatui ja mies mätkähti alas.
Se lähenee hulluuden huippua, mutta se pelasti minut.
Se kuitenkin avasi sydämeni pelastuksen sanomalle.
Seuraavaksi luettelen syitä, miksi ristin täytyy olla keskipisteenä.
Minkään muun ei saa ottaa ristin paikkaa -
yleisesti seurakunnassa tai yksilöuskovan elämässä.
Esittelen kuusi näkökulmaa ristiin.
Käsittelen kolmea tässä luennossa ja kolmea seuraavassa luennossa.
Ensin selitän, mitä tarkoitan ristillä.
Tietyntaustaiset ihmiset ajattelevat, -
että risti on puu- tai metalli- koriste kaulassa tai seinällä.
En sano tätä arvostelumielessä. Hyväksyn sellaiset merkit.
Teen työtä kristinuskon- vastaisessa ympäristössä.
Iloitsen, kun näen jonkun kantavan ristikorua kaulassaan.
Kun puhun rististä, en tarkoita sitä.
Tarkoitan uhria, jonka Jeesus antoi ristillä.
Tarkoitan Hänen uhrikuolemaansa ja sen seurauksia.
Tiivistän sen ja puhun rististä.
Ensimmäinen näkökulma on se, -
että risti edustaa täydellistä kaikkiriittävää uhria.
Tämä sanotaan Hepr. 10:14:ssä.
"Jeesus on yhdellä ainoalla uhrilla" -
"tehnyt pysyvästi täydellisiksi ne, jotka pyhitetään."
Heprealaiskirjeen kirjoittaja sanoo, -
että Jeesus...
Anteeksi. Parin ensimmäisen tunnin jälkeen kurkkuni selviää.
Jeesus antoi täydellisen, kaikenkattavan uhrin, -
joka riittää aina kaikkien ihmisten kaikkiin tarpeisiin kaikkialla.
Hänen ei tarvitse uhrautua enää uudelleen.
Edellisissä jakeissa verrataan Vanhan testamentin pappeja -
Jeesukseen, joka antoi itsensä uhriksi pappina.
Vanhan testamentin papit eivät koskaan istuutuneet.
He seisoivat aina, koska heidän työnsä ei koskaan tullut valmiiksi.
Uhrit eivät olleet koskaan riittäviä.
Jeesus antoi uhrin, joka riittää ainiaan.
Jeesus istuutui Jumalan oikealle kädelle.
Hänen ei tarvinnut tulla toistamiseen uhriksi.
Yksi ainoa uhri riittää kattamaan kaikki tarpeemme.
Uhrin luonnetta kuvailtiin profeetallisesti 700 vuotta aiemmin
Jes. 53:ssa annetaan mahtava esikuva Jeesuksen sovitustyöstä.
Vaikka Jeesusta ei tässä mainita nimeltä, -
vain yksin Hän sopii tähän kuvaukseen.
Jes. 53:6:ssa sanotaan: -
"Me harhailimme eksyneinä kuin lampaat," -
"jokainen meistä kääntyi omalle tielleen."
"Mutta Herra pani meidän kaikkien syntivelan Hänen kannettavakseen."
Se on ihmiskunnan ongelma.
Se yhdistää meitä, olimmepa eurooppalaisia, amerikkalaisia, -
venäläisiä, aasialaisia tai afrikkalaisia.
Tämä pätee kaikkiin: "Harhailimme eksyneinä kuin lampaat."
Jokainen meistä on kääntynyt pois Jumalan luota omalle tielleen.
Raamatussa sitä kutsutaan syntivelaksi.
Se on hyvin vahva käsite.
Nykykielessä pois kääntymistä voisi kutsua kapinallisuudeksi.
Jumala ratkaisee Jeesuksessa koko ihmiskunnan kapinan ongelman.
Tässä tarkoitetaan myös kapinan pahoja seurauksia -
ja kapinasta aiheutuvaa rangaistusta.
Siksi se on täydellinen uhri.
Jumala siirsi Jeesuksen ylle meidän kaikkien kapinallisuuden, -
sen pahat seuraukset sekä siitä seuraavan tuomion.
Yksinkertaisesti sanottuna tämä on totuus: -
Kaikki se paha, jonka olisi kuulunut tulla meidän osaksemme, -
siirrettiin Jeesuksen ylle, -
jotta kaikki Jeesukselle kuuluva hyvä tulisi meidän osaksemme.
Kaikki paha tuli Jeesuksen ylle, jotta hyvä tulisi osaksemme.
Jeesus teki sen yhdellä ainoalla uhrilla.
Jes. 53:10:ssä profeetta menee askeleen pidemmälle.
"Herra näki hyväksi, että hänet ruhjottiin ja lävistettiin."
"Kun hän antoi itsensä sovitusuhriksi," -
"Hän saa nähdä sukunsa jatkuvan, hän elää kauan," -
"ja Herran tahto täyttyy hänen kauttaan."
Tämä on selkä esikuva Jeesuksen kuolemasta.
Edellisissä jakeissa sanottiin, että Häneltä riistettiin elämä.
Hän ei voi nähdä sukunsa jatkuvan eikä elää kauan, -
ellei Hän nouse kuolleista.
Jumala teki Hänet syntiuhriksi koko ihmiskunnan puolesta.
Ihmisen rajallinen mieli ei pysty tätä täysin käsittämään.
Kun Jeesus oli ristillä, -
meidän sairautemme ja kipumme siirrettiin Hänen ylleen.
Syntimme siirrettiin Hänen sieluunsa.
Hänen täydellisen oikeamielinen ja pyhä sielunsa -
tehtiin synniksi meidän syntiemme tähden.
Uhrinsa mukana Hän kantoi pois meidän syntimme.
Raamatun sanoma on tämä: Synnille on vain yksi ratkaisu.
Se on uhri.
Vanhan testamentin uhrit olivat Jeesuksen uhrin esikuvaa.
Yhden ainoan uhrin kautta Hän poisti synnin ainiaaksi.
On tärkeää tutkia heprealais- kirjettä tästä näkökulmasta.
Heprealaiskirjeen kirjoittajan mukaan -
Vanhan testamentin uhrit muistuttivat joka vuosi synnistä.
Ne eivät kuitenkaan pyyhkineet pois syntiä.
Ajatellaanpa esimerkiksi Israelin pääuhria suurena sovituspäivänä.
Se riitti vain yhdeksi vuodeksi.
Se ei poistanut syntiä. Se peitti synnin yhdeksi vuodeksi.
Tavallaan se aina muistutti synnistä.
Synti voitiin peittää vain vuodeksi kerrallaan.
Heprealaiskirjeen mukaan Jeesus otti pois synnin uhrillaan.
Sen jälkeen ei ole tarvittu uutta syntiuhria.
Paavali kertoo tästä 2. Kor. 5:21:ssä.
Monet lukijat eivät huomaa, että Paavali lainaa Jes. 53:10:ä.
Täytyy tietää, että Vanhan testamentin uhrieläinlain mukaan -
uhria tuovan ihmisen synnit siirrettiin uhrieläimeen.
Kun Jeesus antoi itsensä uhriksi ristillä, -
meidän syntimme siirrettiin Häneen.
2. Kor. 5:21: "Kristukseen, joka oli puhdas synnistä," -
"Jumala siirsi kaikki meidän syntimme," -
"jotta me Hänessä saisimme Jumalan vanhurskauden."
Se on yksinkertaista mutta hyvin syvällistä.
Jumala teki Kristuksen synniksi syntiemme edestä, -
jotta me tulisimme vanhurskaiksi Hänen vanhurskaudestaan.
Se on ainoa ratkaisu synnin ongelmaan.
Meitä siunaisi ja auttaisi se, jos sanoisimme sen ääneen.
Jos uskot Raamattuun ja Jeesukseen, nämä sanat ovat totta.
Toista seuraava perässäni.
Jumala teki Kristuksen synniksi -
meidän syntiemme edestä, -
jotta me tulisimme vanhurskaiksi Hänen vanhurskaudestaan.
Kiitä Jumalaa siitä.
Luetaan Paavalin toinen toteamus Room. 8:31:stä eteenpäin.
Paavali korostaa Jeesuksen uhrin kaikkiriittävyyttä.
Room. 8:31:stä eteenpäin: "Mitä voimme tästä päätellä?"
"Jos Jumala on meidän puolellamme, kuka voi olla meitä vastaan?"
"Kun Hän ei säästänyt omaa Poikaansakaan" -
"vaan antoi Hänet kuolemaan kaikkien meidän puolestamme," -
"kuinka Hän ei lahjoittaisi meille kaikkea muutakin Poikansa mukana?"
Koska Jumala antoi Poikansa, Hän antaa kaiken muunkin.
Sanon uudelleen tämän hämmästyttävän ajatuksen.
Kuinka Hän ei lahjoittaisi meille kaikkea muutakin Poikansa mukana?
Jeesuksen uhrin kautta saamme Jumalan armon ja siunaukset.
Emme tarvitse muuta perustetta. Itse asiassa ei ole mitään muuta.
Se on ainoa kaikkiriittävä peruste Jumalan armon saamiselle.
On hyvin tärkeää ymmärtää se.
Jos vetoamme Jumalan armoon jollakin muulla perusteella, -
Jumala ei vastaa, koska se on väärä peruste.
Se ei ole totuus. Jumala on totuuden Jumala.
Emme voi vedota hyviin tekoihin, uskonnollisuuteen, -
perhetaustaan, kansallisuuteen tai lahjakkuuteemme.
Jumala ei katso niihin.
Ne eivät saa Jumalaa vuodattamaan armoaan.
Saamme Jumalan armon osaksemme vain Jeesuksen uhrin kautta.
Jeesus tehtiin synniksi edestämme. Hän kuoli edestämme ja nousi ylös.
Mieti tätä totuutta joka päivä.
Pidä tämä totuus ajatusten, sanojen ja elämän keskipisteenä.
Jos risti korvautuu jollakin muulla, -
uskova lakkaa nauttimasta Jumalan armon yltäkylläisyydestä.
Hän alkaa kamppailla. Hän hämmentyy.
Usein hän alkaa myös tuntea syyllisyyttä.
Hän ihmettelee, mikä on vialla.
Vikana on se, että risti on sysätty syrjään keskipisteestä.
Siirrytään toiseen näkökulmaan.
Ristin kautta Jumalan yliluonnollinen armo -
vuodatetaan elämäämme.
Kristinusko ei ole lakikokoelma.
Puhuin tästä suurelle kuulija- kunnalle muistaakseni USA:ssa.
Aikomukseni ei ollut hämmästyttää. Sanoin melko rennosti: -
"Kristinusko ei ole lakikokoelma."
Kaikki katsoivat minua hämmästyneinä.
Se on käynyt minulle selväksi vuosien saatossa.
Kristinusko ei ole lakikokoelma.
Israelilla oli ollut Mooseksen välittämä laki 1400 vuoden ajan.
Paavalin mukaan laki on hyvä, täydellinen, vanhurskas ja pyhä.
Mooseksen laki on täydellinen.
Jos olisimme pystyneet noudattamaan sitä, Jeesusta ei olisi tarvittu.
Joskus tuntuu siltä, että eniten armosta puhuvat kristityt -
tuntevat armoa vähiten.
Jotkut sanovat, etteivät he ole lain alaisia, -
mutta sitten he laativat omia uskonnollisia sääntöjään.
Jos Mooseksen laki ei kerran riittänyt, -
silloin ei riitä baptistien eikä helluntailaistenkaan laki.
Emme pysty parantelemaan Mooseksen lakia.
Mooseksen laki ei riittänyt, ei sillä että laissa olisi ollut vikaa
Me olemme vajavaisia ja siten kykenemättömiä noudattamaan lakia.
Luen Paavalin sanat Gal. 3:11-12:sta.
"On selvää, ettei kukaan tule Jumalan silmissä vanhurskaaksi" -
"lakia noudattamalla, sillä 'uskosta vanhurskas saa elää'."
"Mutta laki ei rakenna mitään uskon varaan," -
"vaan: 'Joka tekee mitä laki vaatii, saa siitä elämän.'"
Kukaan ei tule vanhurskaaksi lakia noudattamalla.
Tässä kohdassa lailla tarkoitetaan Mooseksen lakia.
Yhtä hyvin voisimme ajatella mitä tahansa lakia.
Jumalan vanhurskautta ei saa noudattamalla lakia.
Emme voi sillä tavalla saavuttaa vanhurskautta.
Näen hämmentyneitä ilmeitä. Se ei ole yllätys.
Tämä totuus mainitaan monta kertaa Uudessa testamentissa, -
mutta monet kristityt jättävät sen huomiotta.
UT:ssa on ainakin tusinan verran kohtia, joissa sanotaan, -
että Jumalan vanhurskautta ei saa lakia noudattamalla.
Silti tapaamistani kristityistä suuri osa ajattelee, -
että homma toimii, kunhan noudattaa sääntöjä.
Jumala ei hyväksy sitä. Se ei tuota Jumalan toivomia tuloksia.
Itse asiassa tulokset ovat usein päinvastaisia.
Lakien noudattamiseen keskittyvät ihmiset -
ovat usein lakihenkisyyteen taipuvaisia.
He pitävät omia lakejaan oikeina ja itseään vanhurskaina -
ja hyljeksivät niitä, jotka eivät noudata heidän lakejaan.
Lakihenkisyys jakaa uskovia ryhmittymiin sen mukaan, -
mitä lakeja mikin ryhmä noudattaa.
Mikä on ristin tarkoitus?
Mitä hyötyä siitä on?
Vastaus on helppo, arkielämän sovellus ei.
Ristin tarkoitus on riisua meidät omasta viisaudesta ja voimasta -
ja osoittaa meille, ettei niistä ole meille hyötyä.
Saamme Jumalan armon, vasta kun lakkaamme yrittämästä omin voimin.
Monilla on elämässään vaikeuksia ja koettelemuksia.
Moni kysyy mielessään, mitä Jumala tekee.
Vastaus on: Jumala riisuu sinua omassa voimassa yrittämisestä.
Parhaimmatkaan saavutukset eivät riitä edes alkutahdeiksi.
Omassa voimassa yrittämisen täytyy loppua.
Vain se, mikä tulee Jumalalta, kelpaa.
Jos haluat tilata Derek Princen opetuksia, -
ota yhteyttä ja pyydä tuoteluetteloamme.
Yhteystietomme näkyvät ruudussa.
Suomennos: Marianne Tenetz