o
DEREK PRINCE: Att ta emot frälsningen
DEL 1
Idag ska jag tala om full frälsning och om att ta emot den.
Jag betonar att det handlar om en fullkomlig frälsning.
Så många kristna som upplevt frälsningen -
har upplevt en ofullkomlig frälsning.
De lever i ett litet hörn i ett hus -
fastän de kunde leva i en stor herrgård som Gud förberett för dem.
Jag tror inte att någon har upplevt frälsningen i sin helhet.
Inte heller jag.
Jag tackar Gud att jag har mycket mer nu än då jag blev frälst 1941.
Men jag tror det finns mycket, mycket mer för oss alla i frälsningen.
Det står i Hebr 2:3: -
"Hur ska då vi komma undan om vi inte bryr oss om en sådan frälsning?"
Frälsningen, som Gud erbjuder i Jesus Kristus, är en stor frälsning.
Det ligger en stor fara i det att inte bry sig om den.
Det betyder inte att förneka eller avvisa den -
men att helt enkelt inte stiga in i den.
Att bara acceptera den som ett teologiskt faktum, en lära -
men inte ta emot den i sin helhet i vår erfarenhet.
Aposteln Paulus ber i Ef 3:18 -
för Guds folk.
Även vi tillhör Guds folk.
Alla dessa underbara böner för församlingen, låt oss ta dem -
personligt, inte bara se dem som allmänna böner, utan specifika.
Paulus ber i Ef 3:17-18 -
"[Att] Kristus genom tron ska bo i era hjärtan och att ni ska bli rotade -
och grundade i kärleken. Då ska ni tillsammans med alla de heliga -
kunna fatta bredden och längden och höjden och djupet... "
Enligt Paulus är frälsningen ingen liten sak.
Jag ser för mig någon som stiger in i en jättelik herrgård.
Där finns många korridorer och olika sorters rum.
Vi ska först se på bredden.
Bredden når så långt ögat kan se i varje riktning.
Inte heller när det gäller längden kan vi se slutet.
Tänk dig att du står i en stor trappuppgång i herrgården.
Du ser neråt, men kan inte se allt som ligger under dig.
Se uppåt, och det höjer sig högre än du kan se.
Paulus ber att vi inte skulle förbli isolerade i något litet hörn -
utan att vi skulle kunna förstå och ta emot -
hela frälsningens omfattning: bredden, längden, djupet och höjden.
I Gamla Testamentet och i själva verket i hela Bibeln har -
ordet "frälsning" en vidsträck betydelse.
För många betyder det endast syndernas förlåtelse -
eller, som någon sade, "en själ som är färdigförpackad för himlen".
Frälsningen innebär så mycket mer.
Letar man efter ordet "religion" i Bibeln får man läsa länge.
I de flesta översättningar hittar man det först i Jakobs brev: -
"Men att ta hand om föräldralösa barn och änkor i deras nöd -
och hålla sig obesmittad av världen, -
det är en gudstjänst (religion) som är ren och fläckfri inför Gud och Fadern."
Få av dagens kristna skulle definiera religion så.
Hur många kristna tar hand om faderlösa och änkor?
Men det var bara ett sidospår.
Men genom hela Bibeln hittar vi orden "frälsa " och "frälsning".
Vi ska läsa ett ställe ur Psaltaren.
Ps 78:21-22
Här berättas om hur Herren ledde Israel ut ur Egypten -
och förde dem genom ödemarken.
Det står varför Herren blev vred på sitt folk.
Om jag uttrycker det med egna ord så blev Han arg därför att -
därför att israeliterna hade en så liten bild av Gud och Hans frälsning.
Vi kan förarga Gud med vår tröghet att begripa.
"När Herren hörde det blev han vred.
Eld blossade upp mot Jakob, vrede vällde fram mot Israel, -
för de trodde inte på Gud och litade inte på hans frälsning."
Vad var det som gjorde Gud vred?
Brist på tron på Guds frälsning.
Om man analyserar det stället -
innehåller ordet "frälsning" -
all Guds välsignelse, nåd och omsorg från och med -
offrandet av Påskalammet till inträdet i Löfteslandet.
Det innehåller beskydd i Lammets blod mot Guds dom, -
det övernaturliga delandet av vattnet i Röda havet, -
Guds övernaturliga närvaro över dem som ett moln -
mat för dagen, det himmelska mannat, -
och levande vatten som flödade ur klippan.
Allt detta hörde till frälsningen.
Frälsningen innehöll att deras skor blev inte slitna -
att deras kläder inte blev för gamla.
När de var sjuka, helade Gud dem.
På natten, när det var kallt... Jag har färdats i Sinai ödemark.
På dagarna är det hett och på nätterna kallt.
Gud hade omsorg under båda.
I dagens hetta övertäckte Han dem med ett moln.
I nattens kyla gav Han dem värme och ljus genom elden.
All denna omsorg sammanfattas i ett enda ord: frälsning.
Gud var bedrövad för att de inte fattade vidden i frälsningen.
Lite senare i Ps 78:41 står det: -
"Gång på gång frestade de Gud och kränkte (begränsade) Israels Helige."
Jag måste medge att jag många gånger har begränsat Gud -
med min uppfattning om frälsning.
Jag har haft behov och har tvivlat på Guds omsorg i dem.
I sin tankevärld sätter de flesta kristna begränsningar -
för vad Gud kan göra.
De är inte bibliska gränser.
De är begränsningar för hur stor vi kan tänka oss att Guds frälsning är.
Detta gör Gud bedrövad.
När folket inte litade på Hans frälsning -
och satte gränser för vad Han kunde göra -
blev Herren bedrövad. Låt oss besluta oss för -
att inte sätta gränser för vad Gud kan göra.
Låt oss tro på den alltomfattande frälsning som Gud har tillhandahållit.
I Nya Testamentet, nya förbundet, Hebr 10:14 står det om -
vad som skedde genom Jesu död på korset.
Vi ska komma ihåg att Jesus gav sig själv som ett offer.
Hans död var ett offer, bestämt på förhand av Gud -
för hela Adams ras.
Hebr 10:14: "Med ett enda offer har han för all framtid -
fullkomnat dem som helgas. "
En tid undervisade jag afrikanska studerande i engelska.
Det var mycket viktigt att lära dem betydelsen av engelskans tidsformer.
Kanske ni inte alla vet vad som menas med tidsform, tempus?
Det är den verbform som anger tidpunkten för en händelse.
I denna vers finns två viktiga tidsformer.
Den första heter perfekt: -
"Med ett enda offer har han för all framtid fullkomnat..."
Det är perfekt perfekt. Fullkomligt fullbordat.
Hebreerbrevets författare säger just före det -
att GT:s präster stod och bar gång på gång fram samma offer -
som ändå aldrig kunde avlägsna synden.
Men Jesus frambar ett enda syndoffer för alla tider -
och satte sig sedan på Guds högra sida.
Gamla Testamentets präster stod, men Jesus satte sig ner.
Han satte sig, eftersom Han aldrig mer behövde göra om det.
De gammaltestamentliga prästernas jobb tog aldrig slut.
Deras offer var inte tillräckliga.
Vers 14: "Med ett enda offer har han för all framtid fullkomnat..."
Jesu verk är fullbordat och perfekt.
Ingenting kan tilläggas eller tas ifrån det. Det står i tidsformen "perfekt".
Om oss står det att Han har fullkomnat dem som "helgas".
"Håller på att helgas". Det är "pågående (kontinuerligt) presens".
Jesu verk var perfekt.
Vi tillägnar oss det kontinuerligt, i en pågående tidsform.
Vi blir allt mer helgade, allt mer avskiljda åt Gud.
Vi nalkas Gud och tar emot mer av Hans omsorg.
Vi stiger alltmer in i vad Hans offer betyder.
Det finns alltså ett alltomfattande offer.
Det är grunden för vår frälsning.
Detta intresserar mig, för jag var filosof innan jag blev predikant.
Bibeln är den enda bok -
som korrekt diagnostiserar orsaken till mänsklighetens problem.
Orsaken till problemet är helt enkelt "synd".
Ingen annan bok diagnostiserar syndens karaktär och verkan.
Ingen annan bok än Bibeln berättar heller om botemedlet.
I vår egen vishet eller kraft skulle vi inte kunna ta i tu med problemet.
Botemedlet mot synd är ett offer.
Det är Bibelns budskap från början till slutet.
Synden har alltid krävt ett offer.
De tidigare offren var endast förebilder och återspeglingar -
av det slutliga, tillräckliga offret, som Jesus gjorde för oss på korset.
Jesus ropade högt just före sin död: "Det är fullbordat!"
På grekiska är det ett ord: "tetelestai".
Det är perfekt av verbet "att göra någonting fullkomligt".
Offret är alltså perfekt perfekt, fullkomligt fulllkomligt.
Vårt mottagande av nyttan av offret är pågående.
Jag tror inte att det är någon av oss närvarande, inte heller jag, -
har tagit emot allt vad Jesu offer har att ge.
Vi måste göra skillnad mellan -
pånyttfödelsen och frälsningen. Det är viktigt.
Vi ska läsa vad det står i Joh 1 om pånyttfödelsen.
I Joh 1:11-13 står det så här om Jesus: -
"Han kom till det som var hans eget, -
och hans egna tog inte emot honom."
Pris ske Gud för ordet "men".
Pris ske Gud för att det inte var slutet.
Bibeln har flera härliga "men". T.ex. Rom 6:23. "Syndens lön -
är döden, men Guds gåva är evigt liv i Kristus Jesus, vår Herre."
Hans egna tog inte emot Honom.
"Men åt alla som tog emot honom -
gav han rätten (auktoriteten) att bli Guds barn, -
åt dem som tror på hans namn.
De är inte födda av blod eller av köttets vilja eller av någon mans vilja,
utan av Gud." Pånyttfödelsen är av Gud.
Nyckeln till pånyttfödelsen är viktig och enkel.
Både på gatorna i London och andra liknande ställen har jag fått -
leda hundratals människor in i pånyttfödelsen.
Vill man bli född på nytt så måste man ta emot Honom.
"Men åt alla som tog emot honom..."
Man måste öppna hjärtat och välkomna Herren in.
Han har sagt: "Se, jag står vid dörren och knackar. Om någon hör min röst -
och öppnar dörren, ska jag gå in till honom..."
Det är en stor välsignelse att försäkra människor om -
att Jesus håller sitt löfte, om vi bjuder in Honom.
Pånyttfödelsen är en engångsupplevelse.
På sätt och vis är mycket av det potentiellt.
Vi får rätten/auktoriteten att bli Guds barn.
Rättigheten är värdelös om man inte använder den.
Allt beror på hur bra vi använder den rättighet vi fått.
Att ta emot Jesus och pånyttfödelsen är en engångsupplevelse.
Jag tror inte att man behöver bli född på nytt två gånger.
Å andra sidan är frälsningen en pågående process.
Den är inte en engångshändelse.
Då du förstår detta klarnar dina tankar.
Ja, du är född på nytt, tack och lov.
Men hur långt har du framskridit i frälsningen?
Frälsningen är en kontinuerlig process.
Jag återkommer till tidsformerna. Frälsningen är i tre tempusformer.
Det finns exempel på dem i NT.
Perfekt, imperfekt och pågående presens.
Vi ska läsa ett exempel på något i perfekt tempus i Ef 2:8.
"Av nåden är ni frälsta genom tron..." (På engelska "har ni blivit frälsta".)
Det är perfekt. Har ni blivit frälsta.
Ordagrann översättning: "Av nåd är ni har blivit frälsta".
Det är perfekt, man behöver aldrig tillägga något.
Det är inte den enda tempusformen. Vi ska slå upp brevet till Titus.
Det står i Tit. 3:5: -
"[Gud frälste] oss, inte för rättfärdiga gärningar som vi hade gjort -
utan på grund av sin barmhärtighet." Han, Gud, frälste oss.
Det är imperfekt (eng. "simple past", enkel förfluten tid).
Ett visst ögonblick i det förflutna frälste Gud mig.
Vid midnatt, en fredag i juli år 1941 -
frälste Gud mig.
Vi måste ha mer än bara perfekt.
Vi måste ha det ögonblick då vi trädde in i frälsningen.
1 Kor 1:18 har pågående presens.
1 Kor 1:18
"Ordet om korset är en dårskap för dem som går förlorade, -
men för oss som blir frälsta är det en Guds kraft."
Det är pågående presens i engelskan. "Vi som håller på att bli frälsta."
Vi har en frälsningsupplevelse, en engångsupplevelse.
"Gud frälste mig."
I och med det har vi trätt in i den fullkomliga frälsningen, -
som är fullkomlig och färdig: "vi är har blivit frälsta".
På samma gång fortsätter frälsningsprocessen inom oss.
Vi håller fortfarande på att bli frälsta.
Detta kan vi lätt åskådliggöra med hjälp av Noas ark.
Alla Gamla Testamentets arker är bilder av Kristus.
Det finns två huvudsakliga arker: Noas ark och Förbundsarken.
Noas stora ark berättar om mig i Kristus.
Den lilla förbundsarken skildrar Kristus i mig.
Vi ska tänka på den stora arken, Noas ark.
Frälsningen kom när man trädde in i arken.
Vid en viss tidpunkt gick Noa in i arken tillsammans med sin familj.
De blev frälsta/räddade.
Arken var då redan klar och perfekt.
Den var bygd i enlighet med Guds råd. Den var inte i behov av reparation.
Man behövde inte förbättra den eller återkalla den.
Den fungerade. Tack och lov, annars hade det gått illa.
Det är fullkomlig frälsning.
Det ögonblick de trädde in i arken, trädde de in i en fullkomlig frälsning.
Hela tiden de var i arken höll den hela tiden på att frälsa/rädda dem -
från floden som rasade runt omkring.
Om det är svårt att göra skillnad mellan de tre tidsformerna, -
tänk då på arken.
Frälsningen som engångsupplevelse är inträdet i arken. En kontinuerlig-
upplevelse är den pågående frälsningen inne i arken, från floden.
En fullkomlig frälsning är den perfekta arken som man träder in i.
Såväl Noa som Jesus var timmermän.
De gjorde båda ett redskap för frälsning, -
Noa ett fysiskt, Jesus ett andligt.
Jag vill fästa er uppmärksamhet vid något som troligen är nytt för många.
Det kommer inte fram i någon enda översättning som jag känner till.
På Nya Testamentets originalspråk, grekiska, -
finns ett visst ord för "att frälsa".
Det kan vi stava "sozo".
Det är inte riktigt rätt men tillräckligt nära.
På vissa ställen i NT översätts ordet med "frälst".
På många andra ställen översätts det med "hela", "göra hel", "bevara"...
Dessa översättningar döljer för oss att allt detta är frälsningen.
Frälsningen är ingen liten sak.
Jag ska ge 8 exempel i NT på bruket av ordet "sozo".
Utan att kunna grekiska kan man inte veta att det är det ordet som används.
Vi ska läsa Matt 14:35-36.
En del av Jesu tjänst.
"Männen på platsen kände igen honom -
och sände ut bud i hela området, -
och man förde till honom alla som var sjuka -
och bad honom att de bara skulle få röra vid hörntofsen på hans mantel.
Och alla som rörde vid honom blev botade."
På grekiska sägs det att de blev "helt frälsta".
Här används verbet sozo med en preposition som betyder -
"göra helt och hållet". Alla som blev övernaturligt helade, -
blev enligt texten "helt frälsta".
Helandet är inte ett tillägg till frälsningen.
Det är en del av frälsningen.
Det är frälsningen applicerad på den fysiska kroppen.
Luk 8:35 och framåt berättar om den besatte i Gerasa.
Han var besatt av demoner.
Han vandrade utan kläder. Han bodde bland gravarna.
Han sargade sig och skrek dag och natt.
När han fick se Jesus, gjorde han något ytterst betydelsefullt: -
Han tillbad Jesus.
Min egen erfarenhet angående befriandet från demonerna är -
att den besatta måste vilja underkasta sig Jesus, annars går det inte.
Den besatte gjorde allt han kunde. Sedan tog demonerna makten.
Mannen kom till Jesus.
Jesus såg att mannen i sitt hjärta längtade efter Honom.
Jesus började tala till demonerna.
De sade sitt namn vara "Legion", därför att de var många.
De bad, att Jesus inte skulle befalla dem att fara ner i avgrunden.
De bad om lov att få fara in i svinen. Jesus tillät det.
Det har funnits många förklaringar till varför Han gjorde så.
Jag tror mannen skulle ha haft det mycket svårt -
om de onda andarna hade blivit utkastade med våld.
Jesus gav andarna ett alternativ som de kunde godkänna.
Svinen störtade ner för branten och drunknade.
Det är intressant att en -
människa kunde innehålla och kontrollera en demonisk makt -
som kunde förstöra en hjord på 2000 svin.
Det säger någonting om människokaraktärens makt.
Jag har hört många besattas historier.
Jag har varit förvånad över hur de alls kunnat -
leva med vad de haft att kämpa mot inom sig.
Jesus drev ut demonerna ur den besatte.
Svinens ägare berättade för alla om det som hade hänt.
Luk 8:35.
Om du är intresserad av Derek Princes andra undervisningar, -
tag kontakt och be om vår produktkatalog
Våra kontaktuppgifter syns på rutan.
Översättning: Himlen TV7
Â