Derek Prince'i Teenistus
Viimne kohus
Osa 1/2
Kui räägime kohtumõistmisest, peame mõistma,
et on kaks peamist viisi, kuidas Jumal inimeste üle kohut mõistab.
Esimene on minevikust pärinev kohtumõistmine ja
teine, millest ka täna räägime, igavikuline kohtumõistmine.
See kohus, mille ees seisame, kui lahkume ajast igavikku.
On tähtis eristada neid kahte tüüpi kohtumõistmisi,
muidu võime sattuda segadusse ja väited võivad näida vastuolus.
Esimest tüüpi Jumala kohtumõistmine on n-ö minevikust,
sellega kaasnes kas õnnistus või karistus järgnevatele põlvedele
vastavalt sellele, kuidas esimene põlvkond Jumalaga käis.
2 Moosese 20:4-6 on meil ehe näide Jumala ajaoolisest kohtumõistmisest,
see on osa kümnest käsust, Jumal ütleb:
"Sa ei tohi enesele teha kuju ega mingisugust pilti sellest,
mis on ülal taevas, ega sellest, mis on all maa peal,
ega sellest, mis on maa all vees! Sa ei tohi neid kummardada
ega neid teenida, sest mina, Issand, sinu Jumal, olen püha vihaga Jumal,
kes vanemate süü nuhtleb laste kätte kolmanda ja neljanda põlveni neile,
kes mind vihkavad, aga kes heldust osutab tuhandeile neile,
kes mind armastavad ja mu käske peavad!"
Näeme siin, et ebajumalate kummardamise patt - suurim patt
toob endaga kaasa karistuse, mis kandub edasi
järgnevale kolmele või neljale põlvele.
See on mineviku kohtumõistmine. On mitmeid näiteid,
kus see on sündinud Iisraeli ja teiste maade ajaloos,
kes on teeninud ebajumalaid.
Jeremija 32 tegeleb ka Jeremija mineviku kohtumõistmisega.
Jr 32:18 "Kes osutad heldust tuhandeile, aga tasud vanemate süü
nende laste sülle pärast neid; sina oled suur, vägev Jumal,
kelle nimi on vägede Issand."
Jeremija ütleb samuti, et Jumal tasub isade süü järgnevatele põlvedele.
See on jällegi mineviku kohtumõistmine.
See kehtib samuti ka õnnistuse kohta õigetele.
Psalmid 103:17-18 ütleb Taavet: "Aga Issanda heldus on igavesest igavesti
nendele, kes teda kardavad, ja tema õigus jääb laste lastele,
neile, kes peavad tema lepingut ja mõtlevad tema korraldustele,
et teha nende järgi."
Siin on Jumala tõotus õnnistusele ja õigsusele laste lastele -
järgnevatele põlvkondadele.
See, kuidas meie käitume ja Jumalaga suhtleme ei mõjuta vaid meid,
vaid ka järgnevaid põlvkondi.
See on ülimalt tähtis mõte, mida peaksime meeles pidama.
Oleme teatud mõttes vastutavad järgnevate põlvede
kas siis õnnistuse või kannatuste eest.
See on ilmne tõsiasi kogemustest, näiteks alkohoolikutest vanemate laps
alustab, nagu ameeriklased ütlevad, juba 2 : 0 seisuga tema kahjuks.
See pole tema süü, kuid Jumala kohus nende vanemate peal
kandub loomulikku teed pidi järgnevatele põlvedele.
Pean aga lisama, et on teistmoodi Jumala kohtumõistmist,
mida heebrealaste kirja autor kutsub igaveseks kohtuks.
See on kohtumõistmine, mis mõjutab me saatust igavikus.
Seal on kohtumõistmise põhimõtted täiesti teistsugused.
Need annab Jumal edasi Hesekieli 18:1-4, Hesekiel räägib:
Ja mulle tuli Issanda sõna; ta ütles: "Mis teil on mõttes,
kui lausute seda kõnekäändu Iisraeli maa kohta, öeldes:
'Isad sõid tooreid viinamarju, aga laste hambad on hellad'?"
See tähendab, et lapsed kannatavad isade pattude pärast.
"Nii tõesti kui ma elan, ütleb Issand Jumal, ei tohi teil enam olla
selle kõnekäänu lausujat Iisraelis. Vaata, kõik hinged on minu päralt:
nagu isa hing, nõnda poja hing - need on minu.
Hing, kes teeb pattu, peab surema!"
Me ei räägi enam mineviku kohtumõistmisest,
vaid kohtust üle iga üksiku hinge, kui ta lahkub ajast igavikku.
Seal vastutab iga hing ainult omaenda elu eest.
Hing, kes teeb pattu, peab surema.
Seda korratakse veel Hs 18:20, Jumal on siin veelgi konkreetsem:
"Hing, kes teeb pattu, peab surema! Poeg ei kanna isa süüd ja
isa ei kanna poja süüd: õige peale tulgu tema õigus
ja õela peale tema õelus!"
Kui lahkume ajast igavikku ei mõisteta me üle enam kohut
vastavalt oma vanemate pattudele või õnnistustele.
Vastame Jumalale isiklikult vaid selle eest, mis meie elus tegime.
Õige peale tulgu tema õigus ja õela peale tema õelus.
Kogujas ütleb, et puu jääb oma langemise paika.
See, mis olukorras oled, kui sured,
see otsustab su olukorra igavikus.
See on igavene kohus. Väga tõsine mõte.
Nüüd vaatame Jumala kohtumõistmise viite põhimõtet, mis on kirjas
Roomlastele 2, siin on näha Jumala kohtu viis põhimõtet:
Rm 2:2 "Ent me teame, et Jumal mõistab tõtt mööda kohut nende üle,
kes niisuguseid asju teevad." See on esimene põhimõte -
Jumala kohus põhineb tõsielu faktidel mitte kuuldustel.
Kui Issand tahtis tõde teada saada Soodoma ja Gomorra olukorra kohta,
Ta kuulis kohutavaid teateid inglitelt ja teistelt,
aga Ta ütles Aabrahamile, et tuleb ise alla ja vaatab.
See liigutab mind, Jumal ei mõista kohut kuulduste järgi,
Ta mõistab kohut tõe järgi.
Teine Jumala kohtu põhimõte on Rm 2:6:
"Kes tasub igaühele tema tegude järgi."
Me üle mõistetakse kohut vastavalt me tegudele -
see on üks keskne põhimõte, mis esineb läbi kogu Piibli.
See käib nii usklike kui ka uskmatute kohta.
1Peetruse 1:17 avaldab Peetrus selle põhimõtte ja
rakendab seda just usklike kohta, 1Pt 1:17, see räägib usklikele:
"Kui te hüüate Isaks teda, kes mõistab erapooletult kohut
igaühe tegude järgi, siis elage kartuses oma majalisepõlv.."
See on asi, millest enamikes kirikutes avalikult palju ei räägita,
kuid Peetrus ütleb usklikele: "Pidage meeles,
te üle mõistetakse kohut vastavalt te tegudele.
Elage austavat, jumalakartlikku elu, ärge olge rutakad, uhked, häbematud,
sest kõige eest, mida ütlete ja teete, peate ühel päeval
Jumalale vastust andma.
Seda öeldakse usklikele, mitte uskmatutele.
Ilmutuse 20:12 öeldakse, et kõik inimesed, kelle üle
mõistetakse kohut viimsel kohtul, tehakse seda vastavalt sellele,
mis on raamatutes kirjas.
Jumal peab iga elu kohta raamatut.
Mõistate, et Uue Testamendi ajal polnud raamatud sellised,
nad olid nad rullid, kokku keritud raamaturullid.
Arvan, et see on palju selgem näide.
Kaldun arvama, et kohtumõistmisel - see on vaid mu arvamus,
et igaühele näidatakse nagu filmilinti, mis esitab me silme ette
kogu me elu.
Selline sõnum siis 1 Peetrusest.
Pöörame tagasi Rm 2, järgmine Jumala kohtu põhimõte
on kirjas Roomlastele 2:3. On see ikka salm 3... ei,
sest see pole nii tõlgitud nagu mina tahan.
Rm 2:11, selgitan kohe, mis ma selle all mõtlen.
See ütleb: "Jumala juures pole erapoolikust."
Kõik kaasaaegsed tõlked ütlevad nii, sest see on kaasaaegne väljend.
Vahel esitan küsimuse: "Kas on tegelikult võimalik
tõlkida Piiblit kaasaaegsesse keelde lisamata kaasaaegset mõtteviisi?
Sest keelepruuk, mida kasutame väljendab suuresti me mõtteviisi.
Old King James piiblitõlge (ing) ütleb: "Ei ole inimeste austamist."
See on palju täpsem, sest erapoolikus võib olla igasuguse inimese suhtes.
Võid võtta mõne tähtsusetu inimese ja olla erapoolik ta suhtes -
ta on nii nõrk, tahad teha kõik ta jaoks.
Kuid inimeste austamine tähendab, et meid ei liiguta,
kes inimesed oma loomulikus elus on - näiteks kindral, president, piiskop,
kuid Jumal ei kohtle teda eriliselt, vaid samamoodi, kui kõiki teisi.
Seda tähendabki see: "Ei ole inimeste austamist",
eriti suunatud just tähtsatel positsioonidel inimestele maailmas.
Neljas Jumala kohtumõistmise põhimõte on vastavalt
valguse mõõdule. Paulus ütleb Rm 2:12:
"Kes teevad pattu Seaduseta, need ka hukkuvad Seaduseta,
kes teevad pattu Seaduse all, neile mõistetakse kohut Seaduse järgi."
Kui sul on Seadus, siis selle järgi, kui mitte, siis ei mõisteta
selle järgi, kuid siiski vastavalt sellele, mis oled teinud.
Seda põhimõtet näitab Jeesus Matteuse 11,
kui Ta räägib oma aja tähtsamatele linnadele,
kes ei olnud vastu võtnud Ta õpetust.
Mt 11:20-24 "Siis hakkas Jeesus hurjutama neid linnu,
kus kõige rohkem oli sündinud tema vägevaid tegusid,
et nad ei olnud meelt parandanud: "Häda sulle, Korasin!
Häda sulle, Betsaida! Sest kui Tüüroses ja Siidonis
oleksid sündinud need vägevad teod, mis teie juures on aset leidnud,
küll nad oleksid ammugi kotiriides ja tuhas meelt parandanud.
Ometi ma ütlen teile: Tüürosel ja Siidonil on
kohtupäeval hõlpsam põli kui teil!" Miks?
Sest Tüürosel ja Siidonil oli vähem valgust.
Betsaidal ja Korasinil oli olnud suurim valgus ja
nende üle mõistetakse kohut kõige karmimalt.
Minu ja sinu üle mõistetakse kohut vastavalt valgusele, mis meil käes.
Üldiselt on ingliskeelsete maade inimestel rohkem valgust saadaval,
kui ühelgi eelneval põlvkonnal ajaloos.
Meil on tohutus koguses Piibleid, raamatuid, kassette, jutlustajaid -
me üle mõistetakse kohut vastavalt valgusele, mis meile kättesaadav on.
Peame seda meeles - Jumala kohtu määr selle põlvkonna üle
saab olema kõige karmim, sest meil on olnud kõige rohkem valgust.
Jeesus jätkab: "Ja sina, Kapernaum, kas sa arvad,
et sind ülendatakse taevani? Ei, sind tõugatakse alla põrgusse,
sest kui Soodomas oleksid sündinud need vägevad teod mis sinus,
siis ta oleks püsinud tänini. Ometi ma ütlen teile:
Soodomamaal on kohtupäeval hõlpsam põli kui sinul!"
Kohut mõistetakse vastavalt valgusele -
mida rohkem valgust meil on, seda karmim on kohus me üle.
Mainisin seda varem, kuid ütlen teile ja ka iseendale,
et tõenäoliselt pole varem olnud põlvkonda kristlasi,
kel on olnud nii palju valgust käes kui meil praegu.
Pea see meeles - see saab kohtumõistmise määraks me üle.
Lõpuks viies Jumala kohtumõistmise põhimõte, Roomlastele 2:16:
"Nii see ilmneb päeval, mil minu evangeeliumi järgi
Jumal Jeesuse Kristuse läbi mõistab kohut inimeste saladuste üle."
Jumal ei mõista kohut vaid me avalike tegude üle,
vaid ka me salajaste sisemiste mõtete, motiivide ja suhtumiste üle.
Usun, et võin öelda, et Jumalale lähevad väga korda me motiivid.
Kaks inimest võivad teha väliselt sama teo,
kuid nende motiivid võivad olla täiesti erinevad.
Kui Jumal nende üle kohut mõistab, arvestab Ta ka nende motiive.
Nüüd vaatame kohtumõistmise stseene. Saab olema neli peamist
üksteisele järgnevat kohtumõistmise stseeni.
Esimene on Kristuse kohtujärje ees. Kreekakeelne sõna "bema"
tähendab trooni, millel Rooma ametnik istus ja kohut mõistis.
Pontius Pilatus istus "bemal", kui ta Jeesuse üle kohut mõistis.
See kohus on ainult kristlaste, usklike üle.
Vaatame veelkord 1Peetruse 1:17, tunnen Jumala juhtimist
seda salmi veelkord lugeda, 1Pt 1:17:
"Kui te hüüate Isaks teda, kes mõistab erapooletult kohut
igaühe tegude järgi, siis elage kartuses oma majalisepõlv.."
See on kirjutatud meile. Meie hüüame Isa poole.
Lisaks 1Peetruse 4:17 ütleb: "Sest käes on aeg
kohtumõistmisel alata Jumala kojast; aga kui esmalt meist,
missugune lõpp ootab siis neid, kes ei võta kuulda Jumala evangeeliumi."
Kust algab kohtumõistmine?
Alati Jumala kojast - inimestest, kel on kõige rohkem tõde.
Kui kohutmõistmine algab, toimub see kõigepealt kristlaste üle.
Neil on eraldi kohtumõistmine.
Roomlastele 14:10-12: "Sina aga, miks sa mõistad kohut oma venna üle?
Või sina, miks sa paned oma venda halvaks?
Kõik me (kristlased) ju astume Jumala kohtujärje (bema) ette,
nagu on kirjutatud: "Nii tõesti kui ma elan, ütleb Issand,
minu ees nõtkub iga põlv ja iga keel annab tunnustust Jumalale."
Nõnda peab siis igaüks meist enda kohta Jumalale aru andma."
On ainult üks isik, kelle kohta pead vastust andma -iseenda kohta.
Sa ei pea vastust andma minu ega oma pastori kohta,
ja raiskad palju aega mõistes kohut teiste üle,
kui peaksid hoopis enda üle kohut mõistma.
Ainus inimene, kelle kohta pead vastust andma, oled sa ise.
Seda pead sa tegema.
Paulus ütleb, et igaüks meist peab enda kohta Jumalale aru andma.
Igaüks meist - kristlastest.
2 Korintlastele 5:10 pöördub ta sama teema juurde:
"..me kõik (kristlased) peame saama avalikuks Kristuse kohtujärje ees,
et igaüks saaks kätte, mida ta ihus olles on teinud, head või halba."
Peame kõik ilmuma (ing), kreeka keeles -
peame kõik avalikuks saama.
Ei ole mingeid saladusi, kõik on täielikult paljastatud,
miski ei jää varjatuks.
Oleme Kristuse kohtujärje ees, ja saame igaüks kätte,
vastavalt sellele, kuidas ihus olles oleme elanud.
Selles kohtumõistmises on viis erinevat tunnust,
nimetan need kiiresti:
see on individuaalne, igaüks vastutab iseenda eest;
see on asjade eest, mida ihus olles tegime, see, kuidas elasime -
selleks on vaid kaks kategooriat, halb või hea,
1Jh 5:17 ütleb, et kõik ülekohus on patt,
kõik, mis pole õige, on patune.
See kolmas kategooria on hiilinud inimeste mõtteviisi ja
petab nii paljusid - ei ole mingit halli ala.
Järgmine põhimõte: see ei ole hukkamõistmine,
see on ülitähtis.
Me üle mõistetakse kohut, meid ei mõisteta hukka,
kui oleme tõelised, siirad Jeesusesse uskujad.
Kohtumõistmise põhimõte on teenimise hindamiseks.
Annan teile kolm kirjakohta, mis lohutavad teid võib-olla,
mõned teist paistavad väga murelikud, mis pole sugugi halb asi.
Johannese 3:18 "Kes temasse usub, selle üle ei mõisteta kohut,
(ei mõisteta hukka - ing) ja kes ei usu,
selle üle on kohus juba mõistetud."
Kui oleme tõelised usklikud, mõistetakse me üle kohut,
kuid mitte hukka.
Johannese 5:24 ütleb: "Tõesti, tõesti ma ütlen teile.."
See on kõige rõhutatum viis, kuidas Jeesus rääkis.
"..tõesti ma ütlen teile, kes kuuleb minu sõna,
ja usub teda, kes minu on saatnud, sel on igavene elu,
ning ta ei lähe kohtu alla (hukkamõistmise alla - ing),
vaid on läinud surmast ellu."
Lõpuks Roomlastele 8:1 "Nii ei ole nüüd enam mingit hukkamõistu
neile, kes on Kristuses Jeesuses."
Me ei räägi hukkamõistmisest, räägime kohtumõistmisest,
mis hindab su teenimist, mida oma elu jooksul oled Jeesusele teinud.
Kõige selgemini on see kirjas 1 Korintlastele 3:11,
Paulus räägib koguduse ehitamisest: "..teist alust ei saa keegi rajada
selle kõrvale, mis on juba olemas - see on Jeesus Kristus.
Kas keegi ehitab sellele alusele hoone kullast, hõbedast,
kalliskividest, puudest, heintest või õlgedest -
kord saab igaühe töö avalikuks. Issanda päev teeb selle teatavaks,
sest see ilmub tules, ja tuli katsub läbi igaühe töö, missugune see on.
Kui kellegi töö, mis ta on ehitanud, jääb püsima, siis ta saab palga.
Kui kellegi töö põleb ära, siis ta saab kahju,
aga ta ise päästetakse otsekui läbi tule."
See on kristlaste kohtumõistmise peamine osa.
Kõigepealt peame olema rajatud Kristuse alusele - teist alust pole.
Siis peame määrama, mis on me teenimise väärtus, mida oleme teinud.
Asju, mida on lihtne hankida, pakutakse suurtes kogustes:
puid, heina ja õlgi, kuid need kõik põlevad ära.
Asju, mis on väärtuslikud, ei saada suurtes kogustes:
kulda, hõbedat, kalliskive.
Mõned hindavad vaid oma teenimise arvulist suurust,
kuid Jumal ei hinda seda nii.
Tahan pakkuda mõned soovitused, kuidas võime veenduda,
et me teenimine jääb tules püsima.
Tahan anda sulle kolm viisi, kuidas hinnata omaenda teenimist.
Kõigepealt, mis on su motiivid? Ainus motiiv, mida Jumal aktsepteerib,
on Jumalale auks.
Palju, mida kogudustes tänapäeval tehakse,
tehakse inimeste poolt neile endale auks.
See on mu isiklik tähelepanek, kuid arvan, et suurim probleem koguduses
on jutlustajate isiklikud ambitsioonid:
suurim kogudus, kõige rohkem kontakte, suurimad imed.
Need kõik põlevad ära, sest motiivid on valed.
1 Korintlastele 10:31 ütleb Paulus: "..kas te nüüd sööte või joote
või teete midagi muud - tehke seda Jumala austamiseks!"
Meie teenimisele on vaid üks sobilik ajend -
Jumalale auks.
Millegipärast tunnen Jumala soovi, et teen siin pausi.
Annan teile võimaluse mõelda, mis on sind motiveerinud
teenimistöös Talle.
Paulus ütles, et peame uuendama oma meeled, Rm 12:1.
Arvan, et uuendatud ja uuendamata meelte vahe on selles:
uuendamata meelega inimene mõtleb mingis olukorras:
"Kuidas see mulle kasulik on?"
Uuendatud meel mõtleb, et kuidas Jumal au saaks.
See on täielik motiivide muutus.
See käib ka abielu kohta.
Usun, et paljud abielud on õnnetud, sest inimesed lähenevad sellele
uuendamata meelega.
Mõlema suhtumine on: mis mina sellest kasu saan,
teeb see mind õnnelikuks.
See on peaaegu kindel retsept õnnetule abielule.
Õige motiiv on - mida ma saan anda,
mitte mida sellest saan.
Kui kaks inimest saavad kokku eesmärgiga üksteisele anda,
on neil õnnelik ja edukas abielu.
Kogu küsimus on motiivides. See on väga tähtis.
Teiseks, et su töö tules püsima jääks,
peab see olema tehtud Jumala Sõna kuulekuses,
see on ainus sobilik alus.
Matteuse 7 rääkis Jeesus kahest erinevat tüüpi inimesest:
ühest, kes ehitas liivale, ja teisest, kes ehitas kaljule.
Lõpus Ta ütles, Mt 7:21, need on Jeesuse sõnad:
"Mitte igaüks, kes mulle ütleb: "Issand, Issand!", ei saa taevariiki;
saab vaid see, kes teeb mu Isa tahtmist, kes on taevas."
Ainus sobilik motiiv on teha Jumala, Isa tahet.
Siis jätkab Jeesus ja mõned pahanduvad sellest:
Paljud ütlevad mulle tol päeval: "Issand, Issand, kas me ei ole
sinu nimel ennustanud ja sinu nimel kurje vaime välja ajanud
ja sinu nimel teinud palju vägevaid tegusid?"
Ja siis ma tunnistan neile: Ma ei ole teid kunagi tundnud,
minge ära minu juurest, te ülekohtutegijad!"
Jumala armu läbi olen ma välja ajanud palju deemoneid,
olen näinud mitmeid suuri imesid, olen korduvalt prohveteerinud.
Tahan teile öelda, mu taevalootus ei põhine
mitte ühelgi neist asjadest.
Kui keegi loodab sellele, on ta ohus.
On vaid üks põhitingimus taeva suhtes -
teha Isa tahet, kes on taevas.
Jeesus ütleb neile imedetegijatele: "Minge ära minu juurest,
te ülekohtutegijad."
Paljud neist on iseendale seaduseks, teevad seda, mis pähe tuleb,
võtavad seda, mis kätte saavad, ja eiravad olulisi, keskseid
Jumala Sõna põhimõtteid.
Kui soovite rohkem infot Derek Prince'i materjalide kohta UKs,
tellige DPM materjalide kataloog telefonil: +44 1462 492100
või külastage teenistuse kodulehte: www.dpmuk.org.
Tõlge: Riina Karik