Förmedling av Guds kraft Del 2.
Nu fortsätter vi igen. En annan orsak till handpåläggning -
är att insätta tjänarna i församlingen i sina uppdrag. Alltså diakoner.
Hur skulle kyrkorna inte förändras om man förstod att -
ordet diakon betyder tjänare på grekiska?
I några församlingar har diakonstyrelsen mycket makt.
Tänk om det var en styrelse av tjänare?
En del av vår terminologi är oredig.
I Apg 6 hade församlingen stött på ett mycket väsentligt problem.
Den växte så snabbt att den inte kunde ta hand om alla -
fattiga och änkor.
Jag framhäver igen en annan sak om församlingen i Nya Testamentet.
De tog alltid hand om änkorna.
Det tyckte man var självklart.
Nuförtiden har staten tagit hand om så många uppgifter att problemet är -
att församlingen inte förstår sina plikter.
Jag tror ändå att församlingen har ansvar för de fattiga.
Hur man än sedan tar hand om plikten.
De troende kom till apostlarna och sade: -
"Det är inte rätt. Änkorna försummas."
Apostlarna svarade: "Klart. Vi ska ta hand om problemet."
Detta var en avgörande situation.
De tolv apostlarna kallade samman församlingen och sade: -
"Det är inte bra om vi försummar Guds ord -
för att göra tjänst vid borden. Nej, bröder, utse sju män bland er -
som har gott anseende och är fyllda av Ande och vishet, -
så ger vi dem den uppgiften.
Själva ska vi ägna oss åt bönen och åt ordets tjänst."
Den apostoliska tjänsten innebär alltså att be och förkunna Guds Ord.
Alltså inte administration. "Andra människor tar hand om den.
Vi måste ägna oss helt åt vårt ansvarsområde."
De befallde att man skulle utse sju män bland församlingen.
De skulle alla vara fyllda av den Helige Ande.
Inte ens diakonen utsågs till sin tjänst -
om han inte var full av den Helige Ande.
Denna vishet hade apostlarna.
Dessa män skulle sköta ekonomin, så församlingen -
fick välja dem och apostlarna accepterade och utnämnde männen.
Därefter kunde församlings- medlemmarna inte klaga eftersom -
de själva hade valt männen.
Gud är nämligen vis.
"Man förde fram dem inför apostlarna, -
som bad och lade händerna på dem."
De utnämnde dem till tjänst.
De kan kallas diakoner fast ordet används inte i detta sammanhang.
Jag skulle säga "medhjälpare".
Apostlarna hade så bråttom att de behövde medhjälpare.
Tjänsten som medhjälpare var mycket viktig.
Och det är intressant att se vad som hände två av dessa män.
Stefanus blev den första martyren och -
Filippus blev en evangelist, erkänd av Gud.
Bror eller syster om du börjar med att tjäna andra, kom ihåg -
att det kan vara ett steg mot någonting annat.
Om du inte börjar som tjänare kommer Gud aldrig att upphöja dig.
För Gud befordrar bara dem som börjar längst ner på stegen.
Följande syfte med att lägga händer på någon är -
att skicka ut apostlar.
Någon tänker att NT bara talar om 12 apostlar. Så är det inte.
Jag har räknat ut att ca 20 människor kallades apostlar.
Det var de 12 ursprungliga apostlarna och sedan andra apostlar -
som nämns vid namn. Nu tittar vi på dem.
Apostlagärningarna 13 talar om församlingen i Antiokia. Den var -
en modellförsamling. Den gick om församlingen i Jerusalem -
som hade fastnat i inre angelägenheter.
Det är ett stort problem i dagens församlingar också.
De flesta församlingar koncentrerar sig på inre angelägenheter -
och hinner inte göra vad de borde -
alltså att förkunna evangeliet för dem som inte har hört det.
Människorna i Antiokia hade dock en annorlunda vision. Detta är viktigt.
Apg 13:1 "I församlingen i Antiokia fanns det profeter och lärare..."
Barnabas, Simeon, Lucius, Manaen samt Saulus som blev Paulus.
Om man kan tro på profeter och lärare -
då är vägen öppen för apostlar. Jag ska visa er hur.
"När de tjänade Herren ..." En översättning säger: -
"När de tillbad Herren..." Det är viktigt.
Tillbedjan är nyckeln till mycket. Mer om det senare.
"När de tjänade Herren och fastade sade den helige Ande: -
"Avskilj Barnabas och Saulus åt mig för den uppgift -
som jag har kallat dem till." Den Helige Ande talade som Gud.
"Avskilj åt mig."
Hur tror ni att den Helige Ande sade det? En röst utan kropp?
Eller talade Han genom någon av dessa fem män?
Själv tror jag att det gällde ett profetiskt ord.
Då de hade fastat och bett...
Jag tror på fasta och bön. Nu hinner jag inte behandla det -
men många saker blir församlingarna utan -
tills människor lär sig att fasta och be.
Det här var andra gången de fastade. De var fastande då kallelsen kom.
"Då fastade de och bad och lade händerna på dem -
och skickade sedan ut dem."
De valde inte en ung ungdomsledare.
Så skulle några församlingar göra.
De valde de två bästa männen. Befordran till -
evangelist hör till dem som är på toppen inte till dem som är lägst.
Församlingen i dag har enormt mycket att lära sig av det.
"Missionärer" är inte män med en obetydlig uppgift -
utan de borde vara höra till de bästa.
Gud har själv valt dem.
Vi har fäst vår uppmärksamhet så mycket på vår egen inre struktur -
att vi inte har Guds vision.
Förlåter ni mig om jag säger detta?
Men många människor i dagens rörelsen i den Helige Ande -
är som astronomer i Ptolemaios tid.
Om ni känner till astronomi, själv kan jag inte mycket, -
men han var övertygad om att solen kretsar runt jorden.
Det var Copernicus som konstaterade att det inte är sant.
"Jorden kretsar runt solen."
Därför ville kyrkan döma denne man till döden.
Men han klarade sig med livet i behåll.
Varför var kyrkan upprörd? Därför att det gick emot dess tradition.
Många kristna lever ännu i Ptolemaios tid -
de tror att solen, Gud, kretsar runt oss.
De har inte lärt sig det är precis tvärtom.
Vi kretsar runt solen.
Jesus är inte här för vår skull -
utan vi är här för att förhärliga Honom.
Vi kan se hur några sånger som vi sjunger -
koncentrerar sig på vad Jesus gör för mig.
Det är inte lika viktigt som vad vi gör för Jesus.
Där ligger betoningen.
Denna församling skickade ut två av sina bästa män.
Då de skickades ut var de profeter och lärare.
Apostlagärningarna säger i kapitel 14 -
om dessa samma män: "Men folket i staden delade sig -
så att vissa höll med judarna och andra med apostlarna."
Vers 14 säger: "Men när apostlarna Barnabas och Paulus hörde det..."
De hade alltså blivit apostlar. Hur?
De hade sänts ut av församlingen genom den Helige Ande.
Ordet apostel betyder "utskickad".
Om någon inte är utskickad, är han inte en apostel.
Här har vi alltså två män som -
inte hörde till de ursprungliga 12 apostlarna.
Paulus och Barnabas blev apostlar.
Hur? Utsedda av den Helige Ande.
Hur hörde de den Helige Andes röst?
De bad, fastade och tillbad Gud.
Då kyrkans ledningen gör så, kommer apostlar att framträda.
Nästa syfte vi finner i Nya Testamentet -
med handpåläggning, är att utse äldste.
I Apostlagärningarna 14:23 sägs det att dessa två apostlar -
Barnabas och Paulus utsåg äldste i varje församling.
Denna tradition kommer alltså ursprungligen från apostlarna.
När Paulus skrev till Timoteus, som representerade Paulus -
i Efesus, sade han i 1 Tim 5:17 och framåt...
Han instruerar Timoteus i hurdan en äldste borde vara.
"De äldste som sköter sin ledaruppgift väl -
ska ni anse värda dubbel heder, särskilt dem -
som arbetar med predikan och undervisning."
Dubbel heder betyder ekonomisk ersättning.
Ordet "heder" -
är inte bara ett tomt begrepp i NT, utan det betyder att -
man visar heder genom att ta hand om människors behov.
Jag säger ibland: "En dubbel nolla är dock en nolla."
De som ägnar sin tid helt åt Guds Ord -
måste få ersättning av de människor de tjänar.
Enligt hur mycket av sin tid de ger.
Paulus fortsätter om äldste. Vers 19: "Ta inte upp en anklagelse -
mot någon av de äldste om det inte finns två eller tre vittnen."
Detta är mycket viktigt.
Ta inte upp klagomål mot någon av de äldste -
om det inte finns minst två vittnen.
Jag har sett så många fall då gudsmän har förtalats -
och människor har trott utan att det har krävts 2-3 vittnen.
Gör aldrig detta.
Ett av de vanligaste sätt som djävulen använder mot Guds tjänare -
är att väcka falska åtal mot dem.
Här har vi skyddet.
Ta inte upp klagomål mot någon av de äldste utan 2 eller 3 vittnen.
Många saker i församlingarna skulle förändras om vi höll oss till detta råd.
Paulus fortsätter i samma kapitel i vers 21: -
"Jag uppmanar dig allvarligt inför Gud -
och Kristus Jesus och de utvalda änglarna: ta vara på detta -
utan förutfattade meningar och utan att handla partiskt."
Sådant hör inte till Guds rike.
"Var inte för snabb med att lägga händerna på någon -
och gör dig inte delaktig i andras synder. Håll dig själv ren."
Sammanhanget gäller alltså äldste.
När han säger att man inte borde lägga sina händer för snabbt -
på någon, betyder det att man inte borde utse en äldste förhastat.
Var mycket måna om att ni vet vad Gud vill.
Var måna om att personen i fråga uppfyller kraven.
Jag har ofta sagt att det är lättare att lägga händerna på -
än att ta bort händerna. Då man har -
utsett en äldste är det ett stort problem att bli av med honom.
Om man har begått ett misstag.
Paulus uppmanar Timoteus att vara mycket försiktig.
"Utse inte äldste innan du är helt säker på Guds val."
Sedan säger han: "gör dig inte delaktig i andras synder."
Om ni utser, om jag utser, en man till äldste -
som inte är värdig och som kanske utnyttjar församlingen -
så är jag medskyldig till hans synder.
Därför måste vi vara mycket försiktiga.
Vår församling i Fort Lauderdale är inte alltid en mönsterförsamling -
men när de utser äldste går de noggrant igenom allt.
De tre sist utnämnda männen var tvungna att besvara -
frågor i två dagar. Allt granskades under lupp.
Jag tror att många problem i kyrkan beror på att -
de äldste är förhastat utnämnda.
Handpåläggning innebär många lärdomar.
Det är ingen bagatell.
Vad var alltså ändamålet med handpåläggningen i alla dessa fall?
Vare sig det gällde tjänare, apostlar eller äldste.
Det var att förmedla auktoritet, att avskilja -
bekräfta och utrusta en person för tjänst.
Handpåläggning har också en annan uppgift.
Paulus skrev till de kristna i Rom -
att han skulle vilja komma till dem för att dela ut nådegåvor till dem.
Han reste inte dit genast utan litet senare.
2 Tim 1:6 skriver Paulus till Timoteus: "Därför påminner jag dig: -
låt Guds nådegåva flamma upp igen, den som finns i dig -
genom min handpåläggning."
Timoteus hade fått nådegåvan när Paulus -
hade lagt sina händer på honom.
På grekiska heter det "charisma". Från det kommer ordet "karismatisk".
Jag säger min egen åsikt, ni kan vara av olika mening -
och ändå är ni på väg till himlen - om ni älskar mig!
Jag tror att den charisma, nådegåva, som Timoteus fick -
var apostlaskap.
Vi ser alltså att det också fanns andra apostlar.
Nu ska vi titta på Timoteus apostlaämbete.
Timoteus var alltså en apostel.
Kanske ni inte visste det men jag ska visa er det i Bibeln.
1 Tessalonikerbrevet 1:1.
Brevet är skrivet av tre män. Det var vanligt i Nya Testamentet.
Paulus, Silvanus, dvs. Silas, och Timoteus.
Brevet var till församlingen i Tessalonike.
Det var inte bara av Paulus, utan också av Silas och Timoteus.
I andra kapitlet i brevet...
I vers 6 sade dessa samma män: -
"Vi har inte heller sökt bli ärade av människor, varken av er eller andra, -
även om vi som Kristi apostlar kunde ha kommit med anspråk."
Alltså Paulus, Silas och Timoteus var alla apostlar.
Vi ska förstå att apostlaämbetet inte bara hör till det förflutna.
I Ef 4 säger Gud att Han har gett apostlar till församlingen -
tills vi alla kommer fram till enheten i tron.
Vem som helst som är objektiv måste erkänna -
att vi inte har kommit fram till enheten i tron.
Så vi behöver apostlar, pastorer, evangelister -
profeter och lärare.
Alla behövs för att fullborda arbetet.
Jag har just påpekat att vi har Paulus, Barnabas -
Silas och Timoteus.
Här finns det 4-5 apostlar -
som utnämndes efter pingsten.
Jag ska ta litet tid att tala om Timoteus apostlaämbete.
Det gäller nu inte Paulus utan Timoteus.
Jag påpekade att Timoteus kallades apostel.
Hur blev han det?
Det är en viktig fråga därför att jag tror -
i att vi desperat behöver apostlar i församlingen.
Jag måste säga att Jesus prisade församlingen i Efesus -
för att den prövade alla dem som sade sig vara apostlar och var lögnare.
Tro inte alla som gör anspråk på att vara apostlar.
Vet ni var lögnare hamnar till sist?
Vet ni inte? I eldsjön.
Det är en allvarlig sak.
Om någon som inte är det, påstår sig vara en apostel -
är han på väg mot eldsjön.
Nu ska vi titta på situationen i Apostlagärningar 16.
Paulus har inlett sin andra missionsresa med Silas.
I vers 1 står det: -
"Paulus kom också till Derbe och Lystra.
Där fanns en lärjunge som hette Timoteus.
Han var son till en troende judinna, men hans far var grek.
Bröderna i Lystra och Ikonium talade väl om Timoteus."
Vad som vanligen krävs av personer som ämnar -
ha en betydande position i sin egen församling -
är att alla talar gott om dem. Om de egna inte talar gott -
om dem har andras åsikter inte stort värde.
För flera år sedan var vi i den situationen att vi fick-
en kvinna från Sverige till medarbetare i Jerusalem.
Min första fru Lydia var mycket noggrann då hon läste igenom alla -
rekommendationsbrev, men hon märkte att ett fattades.
Det fanns inga rekommendationer från hennes egen församling.
Vi tog emot henne, men vi fick ångra oss mycket bittert.
Hon förorsakade många problem.
Jag försöker komma ihåg att den viktigaste rekommendationen -
kommer från dem som har levt med personen i fråga.
De som har arbetat tillsammans med och känner personen.
Utan deras rekommendation har andras åsikter lite värde.
Men alla talade väl om Timoteus i de församlingar -
där han hade arbetat eller levt.
Så tog Paulus honom med sig.
Senare läser vi... Detta ska följas noggrant.
1Timoteusbrevet 4:14.
Paulus sade till Timoteus: "Försumma inte nådegåvan i dig -
den som du fick genom profetord -
när de äldste lade händerna på dig."
Jag kommer till den slutsatsen att det gäller ett profetiskt ord -
om att Timoteus skulle åka ut med Paulus och Silas.
På grund av detta ord och för att de kände till hans karaktär -
lade de lokala äldste sina händer på Timoteus -
och sände iväg honom.
Timoteus fick den apostoliska nådegåvan. Så förstår jag detta.
Nu måste vi jämföra med vad vi har läst tidigare, 2 Tim 1:6.
"Därför påminner jag dig: låt Guds nådegåva flamma upp igen, -
den som finns i dig genom min handpåläggning."
Man kan förstå detta på många sätt men det är sannolikt -
att i Lystra när profetian gavs -
som sade att Timoteus skulle resa med Paulus och Silas -
bekräftade de äldste honom. Sedan accepterade Paulus också honom.
Både Paulus och de äldste lade sina händer på Timoteus -
och förmedlade apostlaämbetet till honom.
Det är viktigt att märka att profetian var mycket betydelsefull.
Profetia är antingen betydelsefull eller slöseri med tid.
I 1 Tim 1:18 säger Paulus: -
"Detta uppdrag att förmana anförtror jag nu åt dig, mitt barn Timoteus, -
i enlighet med de profetord som en gång uttalades över dig.
I kraft av dem ska du kämpa den goda kampen..."
Meningen med profetia är att upp- muntra någon som kommer att möta -
motstånd och ge honom kunskapen om att Gud har valt honom.
Jag tog detta med i min bok "Laying on of Hands" (Handpåläggning).
Boken nådde hit till Nya Zeeland.
En ganska välkänd kristen ledare i Nya Zeeland -
hade fått en profetia när han var i USA.
Han skulle utföra en viss uppgift.
Han blev nedslagen och höll på att ge upp -
men han läste min bok och sade: "Jag ska följa profetiorna."
Han heter Dave Short.
Detta var en av de saker fick honom att inleda sin tjänst -
som har påverkat denna och andra nationer. Ser ni hur -
viktig en profetia kan vara om den kommer i den Helige Ande?
Jag är trött på mycket av profeterandet.
Det är som karismatisk spådom. Människor kommer -
och lägger sina händer på dig och säger: "Du ska göra det och det."
Kanske, men oftast går det inte så.
Gränsen mellan profetia och spådom är mycket tunn.
Siare kan nog säga sanningen, visste ni det?
Apg 16 berättar om en sierska som identifierade Paulus och Silas.
Hon visste före alla andra att de tjänade den högsta guden -
och att de visade vägen till frälsningen.
Men hon var en satans tjänare. Jag ville bara varna er.
Nu tar jag kort upp faror och skydd.
Det finns två faror...
För det första: om man bekräftar någon som inte är värdig.
Om jag gör detta och personen ställer till det -
är jag delvis ansvarig för oredan som uppstått.
För det andra: andlig förorening.
Ni kan lägga händer på ngn för att be om befrielse från demoner -
men ni måste veta hur ni ska skydda er.
För det är dubbelriktat.
Ni kan förmedla Guds Ande eller den onda anden kan påverka er.
Jag kommer ihåg en händelse i armén -
då vi lade händerna på en man -
som led av allvarlig depression.
Vi hade inte Guds ledning och vi fick alla depression.
Vi hade inte skyddat oss.
Man behöver var skyddad vid påläggning av händerna.
Genom att be och vara ödmjuk. Låt den Helige Ande leda.
De som Guds Ande leder, är Guds barn.
Var skyddade genom Jesu Kristi blod.
Jesus sade till sina lärjungar: "Se, jag har gett er makt -
...över fiendens hela välde.
Ingenting ska någonsin skada er." Amen.
Om du är intresserad av Derek Princes undervisning -
ta kontakt med oss och be om vår produktkatalog.
Vår kontakt information ser du på rutan.
Översättning: Himlen TV7