Förmedling av Guds kraft Del 1
För många av oss är det säkert en överraskning -
att handpåläggning hör till den grundläggande undervisningen, -
för det talas mycket litet om det i de flesta församlingar.
Men det är mycket logiskt, handpåläggning måste finnas -
för att överföra Guds kraft och auktoritet -
och ge kontinuitet åt Kristi kropp.
Det ger kontinuitet mellan en äldre och en yngre pastor -
och mellan en generation och följande.
Handpåläggning har en viktig funktion i att -
ge kontinuitet inom Kristi kropp.
Inom vissa traditioner anses denna kontinuitet -
gå tillbaka till aposteln Petrus.
Jag vill inte spekulera i det, men det verkar logiskt.
Vi behöver ett sätt att gå vidare från generation till generation, -
och från en tjänst till tjänst.
Enligt Bibeln fås denna kontinuitet genom handpåläggning.
Vi hittar den i Bibelns första bok, -
och den finns med genom hela Guds folks historia.
Den är ett viktigt element i Guds folks historia.
Handpåläggningen har vissa andliga syften.
För det första, att lägga handen på någon är naturligt för människan.
Om en mor har ett barn med feber, -
lägger hon handen på barnets panna.
Eller när två män möts, som inte träffats på länge, -
lägger de händer på varandras axlar -
eller skakar hand, de har kontakt med händerna.
Med händerna har människor mest kontakt med varandra.
I andligt avseende -
har handpåläggningen olika funktioner.
För det första, förmedling.
Vi ser i Bibeln att handpåläggning -
förmedlade välsignelser, auktoritet, visdom, -
den Helige Ande, en nådegåva eller en tjänst.
Jag repeterar: Den förmedlar välsignelse, auktoritet, -
visdom, den Helige Ande, en nådegåva eller en tjänst.
För det andra, för att insätta någon i en tjänst.
Det är det bibliska sättet att insätta någon i en tjänst, -
i Kristi kropp.
Den beaktar att det är Gud som insätter.
Man avgör inte saker i församlingen genom omröstning.
Man röstar inte om Guds vilja.
Många kyrkor röstar på diakoner och pastorer, -
men det är inte bibliskt. Det är Gud som insätter.
Jesus sade till apostlarna: "Ni valde inte mig, jag valde er."
Det här gäller varje giltig tjänst i församlingen.
Det är inte människan som väljer, det är Gud.
Jesus är i allting församlingens huvud.
Jag tror inte att tjänsteutnämningar -
utan Jesu auktoritet, är giltiga.
Utnämningen är inte till för att göra någon till något, -
utan för att någon får bli det Gud avsett med honom.
Om vi diskuterar val av diakon, -
ska vi inte utgå från vem vi vill ha som diakon, -
utan vi måste förstå vem Gud har utvalt.
Attityden är alltså helt annan. Demokratin har korrumperat oss.
Demokratin hör inte hemma i Bibeln, eller i församlingen.
Jag går inte närmare in på det, det är en omtvistad fråga.
För det andra, genom handpåläggning avskiljer man någon -
för en viss uppgift eller tjänst.
För det tredje används den till att ge stöd eller auktoritet åt någon.
För det fjärde: För att utrusta någon, -
för att förmedla en nådegåva eller andlig auktoritet, -
eller något annat personen behöver för att utföra sin tjänst.
Jag repeterar: -
Handpåläggning, för att insätta någon i en tjänst.
Att erkänna, inte utnämna, någon som Gud utvalt
Den används för att avskilja någon för ett uppdrag, eller en tjänst.
Den används för att stöda en person med auktoritet.
Och den används för att utrusta med de andliga gåvor -
personen behöver för sin tjänst.
Vi ska se på några exempel från Gamla Testamentet.
Vi läser ur 1 Mos 48:8-19.
Ett mycket intressant avsnitt.
Josef för med sig sina två söner till sin far Jakob, -
även kallad Israel, för att denne ska välsigna sina barnbarn.
Näst efter Guds välsignelse, önskar man -
välsignelsen av en far eller farfar.
Jag vill säga speciellt till er unga, var måna om -
att få er fars välsignelse till allt vad ni gör.
Det är mycket viktigt.
Den kommer näst efter Guds välsignelse.
Vi ser i Bibeln att faderns välsignelse är mycket värdefull.
Då Israel fick se Josefs söner, sade han: "Vilka är dessa?"
Josef svarade då: "Det är mina söner som Gud har givit mig här."
Israel sade: "För dem hit till mig, på det att jag må välsigna dem."
Israels ögon var skumma av ålder.
Josef förde fram barnen och Israel tog dem i famn och kysste dem.
Israel sade till Josef: "Jag hade inte tänkt, -
att jag skulle få se ditt ansikte, -
men nu har Gud låtit mig se till och med avkomlingar av dig."
Jag får tårar i ögonen av Guds trofasthet.
Det är inte sorg, jag bara överväldigas av Guds trofasthet.
"Och Josef förde dem bort från hans knän -
och föll ned till jorden på sitt ansikte."
Märk hur människorna i Bibeln respekterade sina föräldrar.
Josef förde sedan sönerna, Efraim och Manasse framför Israel.
Efraim framför Israels vänstra hand, -
och Manasse framför Israels högra hand.
"Men Israel räckte ut sin högra hand och lade den på Efraims huvud, -
fastän han var den yngre, och sin vänstra hand på Manasses huvud; -
han lade alltså sina händer korsvis, ty Manasse var den förstfödde."
Normalt fick den förstfödde den större välsignelsen -
genom den högra handen.
Josef förde Manasse, som var den äldre -
framför Jakobs högra hand.
Men Jakob, ledd av den Helige Ande, lade sina händer i kors, -
och lade sin högra hand på Efraim, och sin vänstra på Manasse.
"Han välsignade Josef och sade: -
"Den Gud inför vilken mina fäder Abraham och Isak har vandrat -
Gud som har varit min herde från min födelse ända till denna dag, -
den ängel som har förlossat mig från allt ont, han välsigne dessa barn."
Det var ängeln, som Jakob mötte i Peniel.
"Och må de uppkallas efter mitt -
och mina fäders Abrahams och Isaks namn, -
och må de föröka sig och bli talrika på jorden."
Överförandet av namnet är viktigt.
Det här är omodernt i dag, men för Gud blir det aldrig omodernt.
Josef tyckte inte om att hans far lade högra handen på Efraim.
Han tog faderns hand för att flytta den på Manasses huvud, och sade:
"Inte så, min fader; denne är den förstfödde, -
lägg din högra hand på hans huvud."
Men fadern vägrade och sade: "Jag vet det, min son, jag vet det; -
också av honom ska ett folk komma, också han ska bli stor; -
men hans yngre broder ska dock bli större än han, -
och hans avkomma ska bli ett talrikt folk."
Så han välsignade dem och sade: -
"Med ditt namn ska Israel välsigna så att man ska säga: -
Gud göre dig lik Efraim och Manasse."
Så han satte Efraim framför Manasse.
En levande scen, mycket exakt.
Man förstod att den större välsignelsen kom genom höger hand.
Det var en verklig överföring av någonting, ingen formalitet.
Det var inte bara en ceremoni, utan en livsviktig transaktion, -
som var avgörande för Efraims och Manasses liv.
Vi ska inte undervärdera handpåläggningens betydelse -
då den sker med den Helige Ande.
Vi ska läsa från 4 Mos 27.
Mose bad att Herren skulle utse en ledare efter honom.
Mose visste att han inte skulle kommer till det förlovade landet, -
men han var mycket orolig för Guds folk.
Mose sade (4 Mos 27:16): -
"Må Herren, den Gud, som råder över allt kötts anda, -
sätta en man över menigheten..."
Det här är betydelsefullt: "Gud, som råder över allt kötts anda..."
Gud känner till varje människa och ser vårt inre.
"Må Herren, den Gud, som råder över allt kötts anda, -
sätta en man över menigheten, som kan gå i spetsen för dem, ...
...som kan vara deras ledare och anförare, så att inte -
Herrens menighet kommer att likna får, som inte ha någon herde."
Hela Bibeln berättar hur får utan herde skingras och går vilse.
Detta budskap går genom hela Bibeln.
Jag föreslår -
att var och en av er borde ha en mänsklig herde -
som vakar över era själar, och har omsorg om er. Det är viktigt.
Vi återkommer till det senare.
Hur svarade Herren?
"Herren svarade Mose: Tag till dig Josua, Nuns son, -
ty han är en man i vilken ande är, och lägg din hand på honom. -
Och för honom fram inför prästen Eleasar och hela menigheten -
och insätt honom i hans ämbete inför deras ögon -
och lägg något av din värdighet på honom..."
Inte all auktoritet, värdighet, för Moses auktoritet var unik.
"...lägg något av din värdighet på honom, för att -
Israels barns hela menighet må lyda honom.
Och hos prästen Eleasar ska han sedan ha att inställa sig för att -
denne genom urims dom må hämta svar åt honom inför Herrens ansikte.
Efter hans ord skola de dra ut och vända åter, han själv -
och alla Israels barn med honom, hela menigheten."
Och Mose gjorde som Herren hade befallt honom.
Eleasar lade sina händer på Josua och insatte honom i hans ämbete.
Hela församlingen skulle se hur Mose auktoritet -
överfördes till hans efterföljare.
Denna transaktion var livsviktig för Guds folks väl.
Det var inte bara en ceremoni. Någonting hände med Josua.
I 5 Mos 34:9 hittar vi en intressant kommentar.
"Och Josua, Nuns son, var full med vishetens ande, -
ty Mose hade lagt sina händer på honom..."
Vi förstår vad som förmedlades genom handpåläggning.
Han fick vishetens ande. Det var inte bara en formalitet.
Vi ska se på ett annat exempel i GT, 2 Kon 13.
Här berättas om slutet av Elisas tjänst.
Egentligen var det inte slutet, Elisa dog och blev begraven.
Sedan invaderades Israel av fiender, -
och några män, som skulle begrava en annan man, -
kastade den döde i Elisas grav, och tog till flykten.
Då den döde mannen rörde vid Elisas ben, kom han till liv.
Fantastiskt!
Det är underbart hur Guds kraft kan förmedlas -
på så många märkliga sätt.
Vi läser från 2 Kon 13:14-17: "Men när Elisa låg sjuk -
i den sjukdom som han dog av..."
Det är inte vad man väntar sig. Han dog av sin sjukdom, -
fast hans ben var så laddade med Guds kraft -
att den döde väcktes till liv.
Vi fortsätter med berättelsen.
"...kom Joas, Israels konung, ned till Elisa.
Och han satt hos honom gråtande och sade: -
Min fader, min fader! Du som för Israel är både vagnar och ryttare!"
Elisa hade sagt detsamma till Elia då denne togs upp i vagnen.
Här är ett budskap åt oss alla.
En man som verkligen känner Gud, kan försvara en nation.
Han kan vara starkare än en armé.
Joas var inte en gudfruktig kung -
men han förstod vad Elisa betydde för sitt folk.
"Då sade Elisa till honom: Hämta en båge och pilar..."
Och Elisa sade till Joas: "Fatta i bågen med din hand.
Och när han gjort detta, lade Elisa sina händer på kungens händer..."
Elisa sade att man skulle öppna fönstret mot fienden Syrien, -
och att kungen skulle skjuta. När han skjutit, sade Elisa: -
"En Herrens segerpil, en segerpil mot Aram!"
"Du ska slå araméerna vid Afek, så att de förgöras."
Vi ser att han sköt tre gånger, -
och tre gånger besegrade Joas syrierna.
Elisa var arg för att Joas inte sköt flera gånger.
Det var när Elisa lade sina händer på kungens händer, -
då denne höll bågen, som den blev effektiv.
Det är i den övernaturliga sfären, men vi ser att något verkligt -
kan ske, då en person lägger sina händer på en annan.
Vi går till Nya Testamentet.
Vi ska se vilka funktioner handpåläggningen har enligt NT.
För det första, att förmedla helande till sjuka.
Jesus sade till lärjungarna (Mark 16:17): -
"Dessa tecken ska följa dem som tror..."
Det femte tecknet var: -
"De ska lägga händerna på sjuka, och de ska bli friska."
Gud helade genom handpåläggning.
I Jak 5:14-15 hittar vi en annan instruktion: -
"Är någon bland er sjuk, ska han kalla på församlingens äldste, -
och de ska be över honom -
och smörja honom med olja i Herrens namn."
Att be och att lägga händerna på någon var likartat.
Men de smorde också med olja.
Oljan symboliserar alltid den Helige Ande.
Oljan helade inte, men den symboliserade -
utgjutandet av den Helige Ande över den sjuke, vid ceremonin.
Vad är det för skillnad mellan handpåläggning -
och handpåläggning med smörjelse med olja?
Jag tror att handpåläggning, utan smörjelse med olja, -
var för människor som inte hörde till församlingen.
Men för församlingsmedlemmar ingick smörjelse med olja.
Enligt NT skulle varje troende normalt höra till en församling.
Jakob säger att om någon troende är sjuk bör han kalla på de äldste.
Låta dem be för honom, och smörja honom med olja.
Om ni besöker en församling söndagsmorgon, -
och en annan söndagskväll, vilka äldste skulle ni då kalla på?
Och om det inte finns några äldste, vad gör ni då, när ni blir sjuka?
Enligt NT är den troende medlem i en församling, känd av ledarskapet, -
erkänner ledarskapet och har dess tjänster till sitt förfogande.
Jag upplever att Gud vill att jag betonar detta.
Några av er är som bergsgetter, -
som vandrar långt borta från hjorden utan herde.
Det är en farlig plats.
Det är förödmjukande att underordna sig mänsklig auktoritet.
Men Gud välsignar de ödmjuka, och står emot de högfärdiga.
Ni måste välja.
Det finns undantag, situationer då denna regel inte gäller.
Men var inte undantag, lev enligt regeln.
Handpåläggningens nästa funktion -
är att förmedla den Helige Andes gåva.
I Apg 8 läser vi hur Filippus gick till Samarien, -
och förkunnade Kristus, åtföljt av tecken och under.
Alla som trodde, döptes och blev frälsta, -
för Jesus sade: "Den som tror och blir döpt ska bli frälst."
Men apostlarna var inte nöjda, för något fattades.
I Apg 8:14 berättas, att då apostlarna fick höra att Samaria -
tagit emot Guds Ord, sände de dit Petrus och Johannes -
för att be för de troende, att de skulle få den Helige Ande, -
för de var bara döpta i Jesu namn.
Det här visar, att man kan vara frälst -
utan att på detta sätt ha tagit emot den Helige Ande.
Det sägs här, att den Helige Ande föll över dem.
Alltså en nedsänkning ovanifrån, ett Niagarafallsdop.
I Apg 8:17 sägs, att apostlarna lade händerna på dem -
och att de troende fick Helig Ande.
När trollkarlen Simon såg att Anden gavs genom handpåläggning, -
erbjöd han dem pengar, för att få samma makt.
Men det var genom apostlarnas handpåläggning, -
som den Helige Ande gavs.
I följande kapitel läser vi om Saul, som mötte Jesus -
på vägen till Damaskus. Han var i ett hus i Damaskus.
Han kunde inte se, och han hade fastat i 3 dagar.
Ananias som var Jesu lärjunge, inte apostel, inte profet, -
fick i uppdrag av Herren, att gå till det hus där Saul var.
Han skulle lägga händerna på honom, och be för honom.
Då Ananias lade händerna på Saul, kom synen tillbaka, -
han fick den Helige Ande, och blev döpt.
Man behöver inte ha en andlig tjänst för att utföra handpåläggning.
Om Gud så vill, kan vem som helst lägga händerna på någon.
Ruth påminde mig om denna ovanliga historia.
Vi var i Kona på Hawaii, och jag hade varit mycket sjuk.
Vi gick längs gatan och en man kom fram till oss och sade: -
"Kan ni be för mig? Jag är sjuk." Jag frågade vad det gällde.
Han sade att han var elektriker, och hade fått en mycket stark stöt.
Hans axlar var förlamade, han kunde inte lyfta sina händer.
Jag var ganska ovillig att be, men han var enträgen.
Så vi stannade mitt på gatan utanför en restaurang.
Vi bad, och Ruth lade sina händer på hans axlar.
Följande dag, på UMU:s lovsångsmöte, -
lyfte han sina händer högt upp. Han hade upplevt ett under.
Senare kom han till Arizona för att träffa oss.
Han sade att en läkare undersökt hans axlar och sagt -
att han aldrig mera skulle kunna lyfta händerna över huvudet.
Det var ett exempel på vad handpåläggning kan åstadkomma.
I Efesus... vi har sett på detta i ett annat sammanhang.
Paulus kom dit, och fann några av Johannes döparens lärjungar.
Paulus förklarade evangeliet, och de döptes i Jesu namn -
och när Paulus lade händerna på dem talade de i tungor och profeterade.
Handpåläggning är ett bibliskt sätt, att förmedla den Helige Andes kraft.
I NT finns fem viktiga exempel.
I två fall, på pingstdagen och i Cornelius hus, -
utgöt Gud sin Ande, direkt, på ett suveränt sätt.
I de tre övriga fallen, i Samarien, med Saul, -
och i Efesus, förmedlades Anden genom handpåläggning.
Det beror på hur Gud leder.
Jag har fått leda tusentals människor till dopet i den Helige Ande.
Min styrka är att få människor att tro, att om de söker Herren, -
får de också ta emot.
Jag lägger händerna på människor, men vanligtvis inte.
Genom Guds nåd har jag fått se tusentals ta emot direkt från Herren.
Om du är intresserad av Derek Princes undervisning, -
tag kontakt och beställ vår senaste produktkatalog.
Våra kontaktuppgifter ser du i rutan.
Översättning: Kaija Vuohelainen Himlen TV 7