Derek Prince'i Teenistus
Vette kastmine
Osa 1/2
Vaatame põgusalt 3 erinevat ristimist:
1. Ristija Johannese ristimine; 2. Kristlik ristimine; see pole sama,
3. Ristimine Püha Vaimuga.
Need on 3 eraldiseisvat ristimist, neil kõigil on oluline roll UTs.
Pean rääkima sõna "ristima" tähendusest.
See pole ingliskeelne sõna, vaid kreekakeelne,
kirja pandud inglise tähtedega - teisisõnu transliteratsioon.
Ing sõna "baptism" (ristimine) on võetud otse kr sõnast "baptizo",
seda pole tõlgitud, vaid lihtsalt inglise tähtedega ümber kirjutatud.
Miks see nii juhtus - võib-olla kiriku traditsioon või
võib-olla KJ versiooni tõlkijad ei tahtnud pahandada anglikaani kirikut
ja öelda välja sõna õiget tähendust.
Ma ei tea ja ei kinnita ühtegi konkreetset vaadet.
Kui vaatad kreeka versiooni, siis pole kahtlustki selle sõna tähenduses -
s.t sisse kastma.
Võid kahel viisil millegisse kasta, mõlemad olulised UTs:
võid sisse kasta pannes midagi vette, nii et see on üleni vee all,
või võid midagi kasta valades sellele vett peale.
Ükskõik kumba viisi kasutad, see on täielik, see pole osaline.
Ristimine on tegelikult üleminek, igat tüüpi ristimine UTs,
esindab tegelikult üleminekut - lähed ühest asjast teise.
Kogu su isik liigub, mitte osa sinust.
Sellepärast on oluline rõhutada, et ristimine on täielik sissekastmine.
Mitte ainult väike osa sinust, vaid kogu tervik saab mõjutatud
selles ristimise protsessis.
Seda sõna kasutatakse 2 või 3 erineva eessõnaga, peame neid selgitama.
Kasutatakse eessõnaga "in" (sees) ja "into" (sisse).
Eessõna "in" (sees) viitab sellele, milles sind kastetakse -
kas vesi või ka Püha Vaim.
"Into" (sisse) kirjeldab kastmise lõpptulemust -
millesse edasi liigud ristimise protsessi tulemusena.
Näiteks, Ristija Johannese ristimine oli vee sees, meeleparanduse sisse
või pattude andestusse.
Seal on "sees" ja "sisse".
Ristimine Püha Vaimu, millest me veel ei räägi,
on Vaimu "sees", Kristuse Ihu "sisse". Räägime sellest hiljem.
Kui mõtled ristimisele, pead küsima 2 küsimust: mille sees see on
ja millesse see läheb.
Vaatame Johannese ristimist - Ristija Johannese ristimist,
kes sai oma nime sellest, et oli ristija.
Mk 1:2-5 "Nõnda nagu on kirjutatud prohvet Jesaja raamatus:
"Vaata, ma saadan sinu palge eele oma käskjala, kes valmistab su teed.
Hüüdja hääl on kõrbes: Valmistage Issandale tee,
tehke tasaseks tema teerajad!"
See oli Ristija Johannese teenistus, ta pidi minema Messia eel
ja valmistama Talle tee.
Ta sõnum oli lihtne, võib kokku võtta paari sõnaga: "Parandage meelt!"
Edasi: "..sündis, et Ristija Johannes oli kõrbes ja
kuulutas meeleparandusristimist pattude andeksandmiseks.
Ing "sisse" - pattude andeksandmisse.
Nad ristiti meeleparandusristimisega, mis viis pattude andeksandmisse,
vees ristimine pattude andeksandmisse.
Selle eesmärk oli valmistada teed Iisraeli kauaoodatud Messiale -
Jeesus Naatsaretlasele.
See on väga tähelepanuväärne, et Jeesus ei saanud tulla,
Jumal ei lasknud tal enne tulla, kui Jumala rahva südamed
olid ette valmistatud meeleparanduse läbi.
Sama kehtib ka Jeesuse teise tuleku suhtes - Jumala rahva südamed
peavad olema ette valmistatud meeleparanduse läbi.
Meeleparandus on mõnes mõttes kõige kriitilisem sõnum,
mida Jumala rahvas täna vajab. Lihtsalt arvan nii.
Johannese teenistus oli ka väga oluline vahelüli
Jumala töö 2 erineva perioodi vahel: Seaduse ja Prohvetite periood
ja armu ja evangeeliumi periood, mis tuli Jeesusega.
Johannes on üks oluline isik kogu Jumala eesmärkide sündimisel.
Teame temast suhteliselt vähe, ja olen võib-olla isegi alahinnanud
tema teenistuse tähtsust.
See oli lühike, kuid ülioluline - see valmistas teed Jeesusele.
Tema mõju oma rahvale oli tohutu. Vaata Mk 1:5:
"Ja tema juurde läks kogu Juudamaa ja kõik Jeruusalemma linna rahvas
ning kui nad olid oma patud üles tunnistanud,
ristis Johannes nad Jordani jões."
Ta jõudis lühikese aja jooksul kahtlemata sadade tuhandete inimesteni -
kogu Jeruusalemma ja Juuda elanikeni.
Nagu mainisin, Johannese ristimine oli pattude andeksandmisse.
Ta oli vahelüliks Seaduse ja Prohvetite ning evangeeliumi vahel.
Jeesus toob selle välja Mt 11:13 rääkides Johannesest:
"Kõik Prohvetid ja Seadus on ju ennustanud Johanneseni."
Johannes oli selle perioodi lõpp, ta oli vahelüliks uuele -
armu- ja evangeeliumiperioodile.
See teeb temast olulise isiku.
Teatud mõttes ta poolitab Jumala rahva ajaloo.
Ta lõpetas ühe perioodi ja alustas uut.
Olen mõelnud, et pole ise täielikult hinnanud Ristija Johannese tähtsust.
Sest Piibel ei räägi temast palju, kuid kõik, mis olemas,
on äärmiselt märkimisväärne.
Johannese ristimisel - ta nõudis 3 asja neilt, kes tulid ristitud saama:
1. See oli meeleparandusristimine. Vaatasime juba meeleparandust -
see pole emotsioon, see on otsus.
See tähendab jõuda millegi lõppu, pöörata ringi ja liikuda vastassuunas.
Johannes nõudis seda neilt, kes tulid ta juurde ristimisele.
Kõigepealt otsus, siis tegu.
2. Johannes nõudis avalikku pattude tunnistust.
See näib olevat kadunud nii paljude mõtlemisest tänapäeva koguduses,
aga see on äärmiselt võimas, kui Jumala rahvas on Püha Vaimu poolt
täielikult veendunud patte tunnistama.
See on minevikus olnud mitmete ärkamiste sütitajaks,
eriti Wales'i ärkamisel 1904.a -
selle tunnuseks sai inimeste pattude tunnistamine.
Sa ei pea tingimata oma patte avalikult tunnistama,
kuid pead oma patte tunnistama.
Ainsad patud, mida Jumal andestab, on patud, mida tunnistame.
Apostel Johannes ütleb oma kirjas: "Kui oma patud tunnistame,
on ta ustav ja õige, et me patud andestab ja puhastab kogu ülekohtust."
See lause algab väikse sõnaga "kui" - "kui" tunnistame oma patud.
Kui me ei tunnista, ei ole meil mingit garantiid, et Jumal andestab.
Olen tegelenud paljude usklikega aastate jooksul,
kel on hunnik tunnistamata patte selja taga.
Siis nad tulevad tervenemisele või õnnistatud saama, ja mõtlevad,
miks nad terveks ei saa. Neil on tohutu koorem.
Taavet ütles: "..mu patud on kui raske koorem üle mu pea."
Siin on täna mõned, kelle kohal on raske koorem.
Oled kuhjanud patte, mida pole tunnistanud.
Mõned teist peaksid olema üksi Jumalaga, avama südame Pühale
Vaimule ja ütlema: "Jumal, näita mulle, mida pean tunnistama."
Ära unusta, kui sa ei tunnista, pole sul mingit garantiid andestusele -
kui tunnistame, siis Ta andestab.
Kolmas asi, mida Ristija Johannes nõudis, oli tõestus muudetud elust.
Ta nõudis tõestust, et inimesed olid meelt parandanud.
Kui inimesed tulid ta juurde, kes ilmselt polnud meelt parandanud,
keeldus ta neid ristimast.
Need olid tolle aja religioossed - variserid, saduserid.
Variseridele ütles Jeesus: "Maksukogujad ja hoorad uskusid Johannest,
kuid teie mitte. Nemad saavad enne teid Jumala riiki."
Päris iseloomulik, et väga religioossetel inimestel on raske
mõista Jumala uut korda.
Kuula, mis Johannes ütles, paljud jutlustajad ei räägiks tänapäeval nii.
Mt 3:7-9 "Aga kui ta nägi palju varisere ja sadusere ristimisele tulevat,
ütles ta neile: "Rästikute sugu, kes teid on hoiatanud
põgenema tulevase viha eest? Kandke nüüd meeleparandusele kohast vilja
(või elumuutusele vastavat),
ja ärge hakake iseenestes ütlema: 'Meie isa on ju Aabraham!'..
Jumal võib siinsetest kividest äratada Aabrahamile lapsi."
Hämmastav väide. Ära looda oma sugupuule, päritolule -
pead isiklikult Jumala tingimustele vastama.
Need olid Johannese ristimise 3 nõuet: meeleparandus,
avalik pattude tunnistamine, tõestus muudetud elust.
Tahan mainida midagi siin, sest seda rakendatakse iga ristimise juures.
Siin ütleb, et ta ristis nad meele- parandusse, kuid keeldus ristimast,
kui nad polnud meelt parandanud.
Ristimine ei tootnud meeleparandust, see oli pitser ja tõestus sellest,
et nad olid meelt parandanud.
See on nii igal pool, kus fraasi "ristima millessegi" kasutatakse.
Seda ei kasutata selleks, et ristimine tõi nad meeleparandusse,
vaid see näitab, et see on pitser sellel, et nad on sees.
Vaatame seda hiljem.
Johannese ristimisel olid piirid. See viis inimesed vaid teatud maani.
Kõigepealt, see ei toonud uussündi. Mt 11:11 ütleb Jeesus Johannese kohta:
"Tõesti, ma ütlen teile, naisest sündinute seast
ei ole tõusnud suuremat Ristija Johannesest,
aga väikseim taevariigis on suurem temast."
Johannes sündis naisest, kuid ta ei sündinud kunagi uuesti.
Ta ei astunud uussündi, sest see polnud enne Jeesuse tulekut võimalik.
Ta oli küll suurim naisest sündinutest,
kuid väikseim taevariigis on suurem temast.
Mitte sellepärast, kes me oleme, vaid kuhu Jumal meid pannud on.
Ta on toonud meid oma riiki uussünni läbi -
Jeesus ütles: "Kui inimene ei sünni uuesti,
ei või ta näha ega siseneda Jumala riiki."
Johannesel olid piirangud - Jumala seatud piirangud.
Teiseks, pärast nelipühapäeva ei aktsepteeritud Johannese ristimist,
see on Ap 19:1-5: "Aga kui Apollos oli Korintoses, sündis,
et Paulus käis läbi ülamaakonnad ja tuli alla Efesosse.
Ja leides sealt mõned jüngrid, küsis ta neilt:
'Kas te võtsite vastu Püha Vaimu, kui saite usklikuks?'"
Siin ei öelda, kelle järgijad nad olid, ilmselt Paulus ei selgitanud,
kuid ta küsis küsimuse: "Kas võtsite vastu Püha Vaimu, kui uskusite?",
mis näitab, et on võimalik uskuda ilma Püha Vaimu vastuvõtmiseta.
Mu esimene naise oli selline - ta oli kui emalõvi selle suhtes.
Kui ta kedagi kohtas, küsis ta kohe, kas too võttis vastu Püha Vaimu.
Arvan, et oleme täna päris tagasihoidlikud seda teemat puudutama.
Siis tegi Paulus avastuse. "Nemad aga vastasid:
'Me ei ole kuulnudki, et Püha Vaim on.' Ja tema ütles:
'Millesse siis olete ristitud?' Nad vastasid: 'Johannese ristimisse.'"
Sellest on erinevaid arusaamu. Kui nad ütlesid: "Me pole kuulnudki,
et Püha Vaim on.", siis miks ütles Paulus, et millesse neid siis ristiti.
Miks see "siis"?
Kuidas nad siis ei võinud olla kristlased ilma Pühast Vaimust kuulmata?
Üks selgitus - Jeesus ütles jüngritele Mt 28:
"Saage ristitud Isa, Poja ja Püha Vaimu nimesse."
Kui neil oleks see ristimine, pidid nad olema kuulnud Pühast Vaimust.
Paulus mõistis, et neid polnud ristitud usklikeks Jeesusesse,
vaid ainult Johannese ristimisega.
Paulus jätkab: "Johannes ristis meeleparandusristimisega, öeldes
rahvale, et nad usuksid sellesse, kes tuleb pärast teda, s.t Jeesusesse."
Paulus ütleb, et see oli ettevalmistav ristimine, kuid nüüd,
kui Jeesus on tulnud, siis sellest enam ei piisa.
Ap 19:5 "Seda kuuldes lasksid nad end ristida Issanda Jeesuse nimesse."
See on ülioluline - pead tunnistama Jeesust kui Issandat ja Messiat,
et saada ristitud.
"Ja kui Paulus pani oma käed nende peale, tuli neile Püha Vaim
ja nad rääkisid võõraid keeli ja ennustasid."
Paulus oli põhjalik. Ta ei nõustunud millegi pealiskaudsega,
ta tahtis õiget asja ja põhjalikult. Nad pidid uskuma Jeesusesse,
olema ristitud veega ja pärast seda eraldi kogemusena
pani Paulus oma käed nende peale, nad rääkisid keeltes ja prohveteerisid.
Sellega üritasime määratleda Ristija Johannese ristmist.
Nüüd vaatame kristlikku ristimist, mina kasutan seda sõna -
mis tähendab olla ristitud usklikuks Jeesusesse.
See on palju tähtsam, kui üks keskmine kristlane tänapäeval mõistab.
Isegi baptistid mõistavad üldiselt väga vähe,
mis on veega ristimise tõeline tähtsus.
Sind ei ristita Jeesusesse, kuna oled patune,
see pole meeleparandusristimine. Vaatame seda Mt 3:13-17:
"Siis tuli Jeesus Galileast Jordani äärde,
et lasta end Johannesel ristida. Aga Johannes püüdis teda igati keelata:
'Mul on vaja lasta ennast sinul ristida - ja sina tuled minu juurde!'"
Sel hetkel ei teadnud Johannes, et Jeesus on Messias,
sest Johannese evangeelium ütleb, et ta sai sellest teada siis,
kui Jumala Vaim Ta peale langes.
See on tunnistus Jeesuse elust. Kuigi ta ei teadnud, et Ta on Messias,
ütles ta: "Sa oled õigem kui mina, mina ei peaks sind ristima."
"Jeesus aga kostis talle: 'Olgu pealegi;
sest nõnda on meile kohane täita kõike õigust!'
Siis Johannes andis talle järele. Kui nüüd Jeesus oli ristitud,
tuli ta kohe veest välja. Ja vaata, taevad avanesid ning ta nägi,
kuidas Jumala Vaim laskus otsekui tuvi ja tuli ta peale.. (jäi ta peale),
..ja ennäe, hääl taevast ütles: 'See on minu armas Poeg,
kellest mul on hea meel!'"
On võimatu liialt rõhutada, et UT on veega ristimisega seotud,
sest selles loos kinnitasid seda kõik Kolmainsuse kolm isikut:
Jeesus koges seda, Püha Vaim laskus Ta peale - alles pärast ristimist,
Jumal Isa rääkis taevast, ja ütles, et see on Ta armas Poeg..
Jumal n-ö tegi endast kõik, et rõhutada veega ristimise ülimat tähtsust.
Tahan rääkida kristliku ristimise olemusest.
See pole meeleparandusristimine, sest Jeesusel polnud patte.
Teda ei ristitud seepärast, et Ta meelt parandas - Teda ristis Johannes,
kuid mitte Johannese ristimisega.
Mis oli selle eesmärk? Ta ütleb seda ise:
"Olgu pealegi; sest nõnda on meile kohane täita kõike õigust!"
Ta ei ütle "mulle", vaid "meile.
Ta samastub kõigiga, kes Talle ristimises järgnevad.
Ta ütleb, et on kohane, õige täita kõike õigust.
Seda teedki, kui saad ristitud Issanda nimesse Jeesuse järgijana -
sind ei ristita meeleparandus- ristimisega - oled meelt parandanud,
kuid sind ei ristita sellepärast, vaid selleks, et täita kõike õigust.
See on niivõrd tähtis - tahan seda veel rõhutada.
Rm 5:1 ütleb Paulus meie kui usklike kohta:
"Et me nüüd oleme saanud õigeks usust, siis on meil rahu Jumalaga
meie Issanda Jeesuse Kristuse läbi."
Paulus ütleb, et me usu läbi Jeesusesse on meid õigeks tehtud -
üks tähtsamaid termineid UTs, väga vähe mõistetud.
Sel on palju tähendusi: õigeks- mõistetud, mitte süüdi tunnistatud,
õigeks tunnistatud, õigeks tehtud.
Me usu läbi Jeesusesse, on meid õigeksmõistetud, mitte süüdi tunnistatud,
õigeks tunnistatud, õigeks tehtud.
Sellepärast peamegi saama ristitud, mitte sellepärast,
et parandasime meelt oma pattudest, vaid niimoodi täidame oma õiguse.
Meile on õigsus juba antud usu läbi Jeesusesse,
nüüd veega ristimine on õige viis see õigsus täide viia.
Arvan, et seda mõistetakse tänapäeval väga vähe.
Kristlik ristimine on põhiolemuselt pühendumine -
s.o samastumine Jeesusega Ta surmas, matmises ja ülestõusmises.
Rm 6:3 "Kas te siis ei tea, et kes me iganes oleme
Kristusesse Jeesusesse ristitud, oleme ristitud tema surmasse?
Oleme siis koos temaga maha maetud..
..et otsekui Kristus on äratatud üles surnuist Isa kirkuse läbi,
nõnda võime ka meie käia uues elus."
Kristlik ristimine on samastumine Jeesusega surmas, matmises ja
ülestõusmises.
Surime Temaga, veest hauas maetakse meid Temaga,
ja veest hauast tõuseme koos Temaga uues elus -
teistmoodi elus, kui see, mida varem elasime.
Paulus ütleb, et Ta äratati surnuist Isa au läbi.
Rm 1:4 leiad, et Ta äratati Püha Vaimu läbi.
Kui meid ristitakse, näitab see, et oleme jõudnud oma elu lõppu,
oleme lõpetanud asjade tegemise oma jõu, õigsuse, väe läbi,
nüüdsest oleme nagu Jeesus.
Kui tuleme hauast välja, veest hauast, siis et käia Püha Vaimu väes.
Jeesus ei äratanud end ise surnuist, see on oluline -
Ta äratati surnuist Jumala Isa poolt Püha Vaimu läbi.
Rm 1:4 "..pühaduse Vaimu poolest määratud oma surnuist
ülestõusmise järel Jumala Pojaks väes."
Kaks erinevat kohut - üks Juudi, üks Rooma kohus oli mõistnud ta süüdi -
kuid kolmandal päeval, kui haud avanes ja Ta surnuist tõusis,
pööras Jumal nende otsused ümber. Ta ütles: "See on mu Poeg,
Ta on täiesti õige, toon Ta tagasi ellu, sest Temast saab elu ja
jumalakartuse autor kõigile, kes Temasse usuvad."
Ülestõusmine on niivõrd tähtis.
Veega ristimisel viime ellu ülestõusmise reaalsuse.
Olin aastaid tagasi õpetajaks Aafrika õpilastele -
koolitasin neid õpetajateks, ütlesin neile järgmist:
"Inimesed mäletavad 30% sellest, mida kuulevad,
60% sellest, mida kuulevad ja näevad,
ja 90% sellest, mida kuulevad, näevad ja teevad.
Ära jäta oma õpilasi lihtsalt pinki kuulama, pane nad tegutsema,
mis näitab, kas nad on tunnist aru saanud.
Jumal järgib sama põhimõtet.
Ta ei õpeta meile lihtsalt teooriat, Ta laseb meil asju näha ja läbi teha.
Veega ristimine on kui Jeesuse surma, matmise ja ülestõusmise
uus täideviimine, iga kord kui seda tehakse.
Algkogudusse ei saanud isegi sisse, kui sa polnud läbi teinud
selle usu kogemust, mida tunnistasid.
Ei piisanud lihtsalt sellest, et uskusid, pidid oma usu ellu viima.
Tõlge: Riina Karik