Tervetuloa Hudson Instituten kanssa tuotetun Syväluotain-ohjelman -
ensimmäisen jakson pariin. On kunnia saada ensimmäiseksi vieraaksemme -
varapresidentti Mike Pence. Paljon kiitoksia ajastanne.
Kiitos Jonathan. Mukava olla kanssasi täällä Hudson Institutessa.
Haluaisin aluksi keskustella äskettäisestä vierailustanne Israelissa-
vaimonne Karenin kanssa.
Kävitte Etelä-Israelissa alueilla, -
joissa 7. lokakuuta 2023 teurastettiin ja joukkomurhattiin raa'asti -
1 200 ihmistä, pääosin siviiliä, joukossa myös 33 amerikkalaista.
4 800 haavoittui. 246 ihmistä otettiin panttivangeiksi, -
joukossa vanhuksia, miehiä, naisia, lapsia ja vauvoja, -
mukaan lukien 12 Yhdysvaltain kansalaista.
Hamasilla on yhä käsissään 134 panttivankia, -
joista 8 on amerikkalaisia. 3 heistä murhattiin panttivankeuden aikana.
Mitä mielessänne liikkui, kun vierailitte Etelä-Israelissa?
Minusta tuntui, että minun oli vain mentävä.
Useimpien muiden sydänmaiden amerikkalaisten tapaan -
olen nuoruudesta lähtien arvostanut juutalaisvaltio Israelia.
Toimiessani kongressissa, kuvernöörinä ja varapresidenttinä -
minulla oli suuri etuoikeus edistää Yhdysvaltojen―Israelin suhdetta.
Amerikkalaiset ovat kautta aikojen arvostaneet Israelin kansaa -
sekä vuonna 1948 toteutunutta toivoa ja unelmaa siitä, -
että juutalainen kansa palaisi historialliseen kotimaahansa.
Olin tien päällä oman presidenttikampanjointini aikana -
lokakuun 7. päivänä, kun kuulin ensimmäiset raportit tapahtuneesta.
Järkytyin kuulemastani.
Sydämeni murtui ihmishenkien menetyksestä -
ja tapahtumien raakuudesta.
Silti mikään ei olisi voinut valmistaa minua siihen, mitä näimme.
Vierailimme Kfar Azan kibbutsissa -
ja juttelimme ihmisten kanssa, jotka olivat menettäneet läheisiään.
Osalla on omaisia edelleen panttivankeina Gazassa.
Sain kuulla hyökkäyksestä suoraan niiltä ihmisiltä, -
jotka olivat kokeneet sen ja selviytyneet siitä.
Sderotissa vieraillessamme ymmärsin,
että kyseessä ei ollut vain terrori-isku, vaan terroristi-invaasio.
En tiennyt aiemmin sitä, että Gazan raja-aidan kautta -
tehtiin samanaikaisesti yhteensä yli 90 erillistä maahantunkeutumista.
Raskaasti aseistetut hyökkääjät saapuivat ajoneuvoilla -
kolmessa eri aallossa.
Hyökkääjillä oli mukanaan niin paljon aseistusta, -
että he olisivat voineet marssia aina Tel Aviviin ja Jerusalemiin asti.
Elleivät poliisit, IDF:n joukot ja monet rohkeat siviilit -
olisi toimineet niin urheasti ja rynnänneet aseiden ääntä kohti, -
Hamas olisi hyvin saattanut onnistua katkaisemaan Israelin kahtia.
Sain omin silmin nähdä näitä asioita, kun kävin kibbutsissa -
kodeissa, joiden seinissä oli yhä luodinreikiä -
ja verijälkiä huonekaluissa ja lattioilla.
Kuulin miehiä, naisia ja lapsia kohtaan tehdyistä -
sanoinkuvaamattomista julmuuksista.
Vakuutuin syvästi, että Yhdysvaltojen on tuettava Israelia niin kauan, -
että Israel saa tuhottua Hamasin kokonaan -
ja tuotua kaikki panttivangit takaisin perheidensä luo.
Me emme saa horjua emmekä lähettää ristiriitaisia viestejä.
Tämän käsityksen kera palasin matkaltani.
Tästä huolimatta Yhdysvaltain hallinto yrittää paraikaa hakea -
muita vaihtoehtoja Israelin päätökselle mennä rajakaupunki Rafahiin, -
jossa Hamasilla on edelleen neljä pataljoonaa -
ja jossa Hamasin johdon uskotaan pitävän panttivankeja.
Miten Israelin pitäisi suhtautua tähän?
Israelin on tehtävä se, mikä on tarpeellista, -
jotta se saa suojeltua kansakuntaansa Hamasin ja Hizbollahin -
ja viime kädessä Iranin aiheuttamalta eksistentiaaliselta uhalta.
Se tarkoittaa sitä, että mitä tahansa USA:n nykyinen hallinto sanookaan, -
on selvää, että Israelin on mentävä Rafahiin.
Israelin on kukistettava Hamas.
Se, että Yhdysvallat edes lähtee mukaan -
maailmanlaajuiseen maltillisuusvaatimusten kuoroon...
Olin Washington DC:ssä 11. syyskuuta 2001.
Näin savun kohoavan Pentagonista. Olin silloin uusi edustaja kongressissa.
Viikkoa myöhemmin kävin kaksoistornien raunioilla.
Kuukausi siitä kävin Pennsylvaniassa lennon 93 maahansyöksypaikalla.
Kun aloitimme sotatoimet al-Qaidaa vastaan -
ja kaadoimme Taliban-hallituksen, -
en muista, että mikään maa olisi puhunut pidättyväisyydestä.
Kun Yhdysvaltain asevoimat meidän hallintomme aikana -
taisteli Isisiä vastaan ja myöhemmin tappoi Isis-johtaja al-Baghdadin, -
en muista kuulleeni pidättyväisyysvaatimuksia.
Ihmiset nimittäin ymmärsivät sen, millaisesta uhasta oli kyse.
Sanon tämän nyt henkilönä, -
joka pitää Israelia USA:n arvokkaimpana liittolaisena.
Eritoten tällaisina aikoina israelilaisten on hyvä tietää, -
että mitä tahansa Yhdysvaltain hallinto tai puoluejohtajat sanovatkaan, -
Amerikan kansa tukee Israelia. Israel voi luottaa siihen, -
että Yhdysvaltain kansa seisoo Israelin rinnalla sodan loppuun asti.
Heti lokakuun 7. päivän jälkeisenä päivänä -
Iranin liittolainen Hizbollah -
alkoi tehdä iskuja rajan yli Israeliin.
Israelin hallitus päätti evakuoida muualle maahan -
5 kilometrin säteellä Israel―Libanon- rajalta asuvat 61 000 israelilaista.
Lisäksi noin 40 000 ihmistä siirtyi omasta tahdostaan -
Pohjois-Israelista muualle maahan, sillä he pelkäsivät, -
että se, mitä tapahtui etelässä 7.10., voi tapahtua myös pohjoisessa.
Mainitsitte syyskuun 11. päivän.
20.9.2001 presidentti George W. Bush piti kuuluisan puheensa kongressille.
Puheessaan hän vannoi, -
että terroristeja ja terrorismia tukevia valtiollisia toimijoita vastaan -
taisteltaisiin aina siihen saakka, -
etteivät nämä enää pysty jatkamaan terroristisia pyrkimyksiään.
Tästä huolimatta näemme, miten Iran jatkaa -
pahantahtoisia toimiaan ympäri Lähi-itää.
Sen iskujen kohteena ei ole ainoastaan Israel, -
vaan myös Yhdysvaltain joukot Lähi-idässä.
Kolme yhdysvaltalaissotilasta kuoli -
USA:n tukikohtaan Jordaniassa tehdyssä iskussa.
Miten Yhdysvaltain johto voi tällä hetkellä -
osoittaa liittolaisilleen ja kumppaneilleen Lähi-idässä, -
että Yhdysvallat on voimakas eikä se horju vaikeina aikoina?
Vierailin tammikuussa Israelin pohjoisrajalla -
ja tapasin siellä tykistöpatteria operoivia sotilaita.
Kuulin tavattoman inspiroivia tarinoita siitä, -
miten nämä sotilaat, joista 90 prosenttia oli reserviläisiä, -
siirtyivät 7.10. asemiin pohjoisrajalle 12 tunnin sisällä.
Useimmat eivät olleet edes saaneet lähtökäskyä.
Se oli todella inspiroivaa.
Olen kuullut Israelin viimeaikaisista poliittisista kiistoista ja siitä, -
miten reserviläiset harkitsivat palveluksesta kieltäytymistä.
Nyt osallistumisprosentti on ollut kuitenkin 120:n luokkaa.
Sen, miten israelilaiset reagoivat, pitäisi tehdä syvä vaikutus kaikkiin, -
jotka arvostavat Israelia, myös kaikkiin amerikkalaisiin.
Kirjoitin Yhdysvaltojen entisen ulkoministerin kanssa pääkirjoituksen -
Wall Street Journal -lehteen helmikuun alussa -
Jemenin huthien tehtyä toistuvia pahantahtoisia iskuja Lähi-idässä.
Yhdysvaltalaissotilaita on kuollut näissä iskuissa.
Totesimme, että on aika iskeä Irania vastaan ― Iranissa.
On aika laittaa Iran tuntemaan seuraukset nahoissaan -
kaikesta siitä, mitä se tekee välikäsiensä kautta, -
olipa kyseessä Hamas, Hizbollah, huthit tai muut toimijat alueella.
Pidän tervetulleena raportteja -
Israelin iskusta Damaskoksen liepeillä olevaan asevarastoon, -
jonne Iran toimitti aseita Hizbollahia varten.
Mutta minusta nyt on aika, tai olisi ehkä ollut jo aiemminkin, -
että Yhdysvaltain Lähi-idän liittolaiset tulevat mukaan iskuihin, -
kohdistuivatpa ne energia- infrastruktuuriin, sotalaivoihin.
Iran täytyy panna maksamaan niin, että tuntuu.
Trumpin hallinto sai eristettyä Iranin ennennäkemättömällä tavalla.
Iranille asettamamme pakotteet -
sekä vallankumouskaartin komentajan Qassem Suleimanin eliminointi -
viestittivät Iranille, että se joutuu maksamaan, -
jos se jatkaa pahantahtoisia toimiaan alueella.
Irania saatiinkin hillittyä paremmin kuin kertaakaan lähihistorian aikana.
Tämä kaikki muuttui -
Bidenin hallinnon taipumisen ja myönnytyspolitiikan myötä.
Iran ymmärtää ainoastaan voimaa.
Mielestäni nyt on -
Yhdysvaltojen ja sen länsiliittolaisten voimannäytön aika Lähi-idässä.
En epäile, etteikö Israel pärjäisi itsenäisestikin -
tässä taistelussa niin etelässä kuin pohjoisessa.
Iran pitää saada ymmärtämään, -
että jos se jatkaa väkivallan lietsontaa Israelia vastaan tai muualla alueella, -
se joutuu maksamaan toimistaan. Tämä on tärkeää tulevina päivinä.
Merenkulun vapaus on tärkeä osa maailmankauppaa.
Jos mietitään asiaa laajemmassa mittakaavassa, -
Kiinahan ostaa noin 90 prosenttia Iranin öljystä.
Tämä taas vahvistaa Iranin resursseja, jotta se voi tukea Venäjää -
kehittämällä ja myymällä Venäjälle ammuksia ja lennokkeja, -
joita Venäjä voi käyttää sodassa Ukrainaa vastaan.
Missä määrin Yhdysvallat on valmis osallistumaan -
tähän strategiseen voimakilpailuun?
Yhdysvallat on vapaan maailman johtaja.
Jos USA ei johda vapaata maailmaa, vapaalla maailmalla ei ole johtajaa.
Trumpin hallinto ymmärsi tämän.
Vaadimme liittolaisiltamme enemmän. - Aivan perustellusti.
Ennen kautemme päättymistä -
Nato-maat sijoittivat yhteiseen puolustukseemme -
120 miljardia dollaria enemmän. Etelä-Korea maksoi enemmän.
Japani investoi tuntuvasti asevoimiinsa.
Länsi oli vahvempi, -
vaikka vaadimme liittolaisiltamme enemmän.
Se, mitä nyt todistamme maailmassa eli uuden pahuuden akselin nousua -
Venäjän, Kiinan, Iranin ja Pohjois-Korean välillä, osoittaa, -
että luonnon tapaan maailman- politiikkakin kammoaa tyhjiötä.
Yhdysvaltain johtajuus on rapautunut.
Katson, että USA:n katastrofaalinen vetäytyminen Afganistanista -
rohkaisi Venäjää siirtämään joukkonsa Ukrainan rajalle.
Väkisinkin ajattelen, että myönnyttely Iranin suuntaan -
on rohkaissut maan hallintoa ja sen välikäsiä kylvämään väkivaltaa -
ja että se sai Hamasinkin lopulta toteuttamaan -
lokakuun 7. päivän sanoinkuvaamattomat teot.
Ainoa vastalääke tähän on Amerikan voima ja tavoitteiden selkeys.
USA:n kansa tekee omat ratkaisunsa vaaleissamme tänä vuonna.
Emme valitse vaaleissa ainoastaan jotakuta ehdokasta, -
vaan päätämme myös suunnasta.
Itse en ole ehdokkaana näissä vaaleissa, -
mutta aion edelleen pitää esillä tätä näkyä.
Olen hyvin huolissani.
Demokraattipuolue on tätä nykyä myönnytyspolitiikan läpäisemä -
ja jopa yksi lännen karkeimman anti- semitistisen retoriikan tyyssijoista.
Kyse on siis vaaleilla valituista kongressiedustajista.
Republikaanipuolueessa puolestaan koetaan eristäytymispolitiikan nousua.
Kongressissa on republikaaneja -
ja puolueen ulkopuolella muita ääniä, jotka puhuvat siitä, -
että USA:n pitäisi lopettaa Ukrainan tukeminen -
sen taistellessa vapaudestaan.
Jotkut kyseenalaistavat myös Yhdysvaltain antaman tuen Israelille.
- Onko se tosiaan yleistä republikaanipuolueessa?
En usko, mutta se on äänekästä.
Puolueen ulkopuolella on joitain vahvoja ääniä, jotka kannattavat -
rahoituksen katkaisemista ei vain Ukrainalta vaan myös Israelilta.
Myös 100 vuotta sitten -
republikaanipuolue alkoi vetäytyä ja harjoittaa eristäytymispolitiikkaa.
Itse uskon voiman kautta saavutettavaan rauhaan.
Mielestäni hallituksen ensimmäinen tavoite on huolehtia puolustuksesta, -
demokratian arsenaalin puolustamisesta.
Lisäksi Amerikan on osoitettava johtajuutta maailmassa.
Republikaanipuolue on ollut siinä asiassa suunnannäyttäjä.
Haluan nostaa tikunnokkaan -
Bidenin hallinnon ja demokraattien myönnytyspolitiikan -
sekä monien demokraattien avoimen halveksunnan Israelia kohtaan.
Samoin kritisoin republikaanien parissa kasvavaa eristäytymishalua.
Olen nimittäin varma siitä, että Yhdysvaltain kansa kyllä ymmärtää, -
että me emme ole vain inspiraation lähde vapaalle maailmalle -
vaan että meillä on velvollisuus johtaa vapaata maailmaa.
Huolehtia merenkulun vapaudesta maailman merillä, -
ohjata lännen voimavaroja, puolustaa vapautta ja vapaita markkinoita.
Omalta osaltani haluan, tuopa tulevaisuus tullessaan mitä tahansa, -
että pysymme äänenä, -
joka puolustaa Yhdysvaltojen roolia vapaan maailman johtajana.
Kuten tapanani on sanoa: Jos maailman tulee tietää yksi asia, -
se on se, että Yhdysvallat seisoo Israelin rinnalla.
- Herra varapresidentti. Viimeinen kysymys.
Uskon Yhdysvaltain liittolaisten ja kumppaneiden tietävän, -
että Yhdysvalloilla on valmiudet vastata edessä oleviin haasteisiin, -
ja he toivovat Yhdysvalloilta johtajuutta.
Haluaisinkin kuulla näkemyksesi seuraavasta asiasta.
Mitä tarvittaisiin, jotta käsitys johtajuuden tarpeesta -
saataisiin viestittyä ymmärrettävästi myös Yhdysvaltain kansalaisille -
ja että saataisiin kerättyä jälleen -
samankaltaista tukea kuin 9/11:n jälkeen nähtiin?
On syytä muistaa Raamatun opetus siitä, -
että ei ole mitään uutta auringon alla.
Mitä on nyt, sitä on ollut ennenkin.
Historian opetukset ovat olleet vaikeasti opittavia läksyjä.
1900-luvulla opimme, että jos suljemme silmämme -
maailman vapautta uhkaavilta asioilta, -
uhat rantautuvat lopulta meillekin.
Kun puhuttiin eristäytymispolitiikasta -
ja siitä, että USA:n on pysyttävä pois sodista, tapahtui Pearl Harbor.
Historia näytti kasvonsa syyskuun 11. päivänä kaikille niille, -
jotka olivat toivoneet terrorismin pysyttelevän Lähi-idässä -
tai muualla maailmassa mutta ei koskaan saapuvan USA:han.
Saimme kovan oppitunnin. Juuri siksi on mielestäni niin tärkeää, -
että Yhdysvalloissa saataisiin aikaan sellaista johtajuutta, -
joka osaisi viestiä asiat kansalaisille selkeästi.
En tarkoita tällä pelkästään uhasta puhumista, -
vaan myös siitä, että Yhdysvallat todella kykenee vastustamaan uhkaa.
Yhdysvallat on maailman mahtavin valtio.
Meillä on käytännöllisesti katsoen rajoittamattomat voimavarat -
puolustaa maatamme ja etujamme maailmalla, -
jos vain löydämme riittävän tuen ja tahtotilan.
Toivon ja rukoilen, -
että kykenemme jälleen synnyttämään sellaista johtajuutta, -
joka osaa ensinnäkin sanoittaa sen uhan, -
jonka tämä uusi pahuuden akseli aiheuttaa vapaille maille, myös meille.
Toivon myös sellaista johtajuutta, joka heijastaa luottamusta -
Yhdysvaltojen kykyyn johtaa vapaata maailmaa kohti rauhaa ja vaurautta.
Ja joka pystyy lopulta luomaan edellytykset ja mahdollisuudet -
kaikille vapautta rakastaville kansoille, -
jotta nämä voivat nousta vaatimaan omaa oikeuttaan vapauteen.
- Kiitos ajastanne, herra varapresidentti. - Kiitos, Jonathan.
Kiitos myös katsojille. Nähdään seuraavan jakson parissa.
Hyvää illanjatkoa Hudson Institutesta Washington DC:stä.
Tutustu muihin ohjelmiimme -
osoitteessa www.tv7israelnews.com
Suomennos: TV7