TEADLIK ARMASTUS
Konfliktidega toimetulek 8/9
Tänud tagasi tulemast!
See on tore, kui inimesed ikka tagasi tulevad!
Pealelõunasel ajal on taoline ergutustuur vajalik.
Täna jätkame suhtlemise teemadel, kuna see on nii tähtis asi
ja üks pidev protsess.
Eelmine ja tänane sessioon on sellised, mida tasub ikka-jälle üle vaadata
ja mitte mõelda: "Ah, ma olen seda juba kuulnud!"
Kui sellise hoiakuga asjadele lähened, on peagi jama majas.
Nii et vaadake neid asju ikka üle, hinnake ja mõõtke oma arengut
nägemaks, kas te ka tegelikult teete kõige õpitu järgi?
Täna räägime konfliktide lahendamisest.
Kui paljud teist on sattunud konflikti?
Enamus meist on
ja see tekitab meist hirmu, nii et me ei taha seista silmitsi asjadega;
ei taha rääkida tõtt;
tekitab hirmu, et peame ütlema midagi, mida teine kuulda ei taha.
Sest võimalusi, kuidas sellega puusse panna, on mustmiljon.
"Vabandust, aga te lõite just oma autouksega vastu minu autot!"
"Vähim, mida teha võiksite, oleks öelda: "Vabandust!"
"Mis tooniga te õige räägite?"
"Oleks veel, nagu oleksin tabanud mingit tõelist tõlda!"
"Vabandust! Seda lauset oleks oodanud!"
Konfliktid on hirmuäratavad.
Nii paljud võivad pihta saada,
sest konfliktist saab kiiresti võitlus.
Sa teed mulle haiget, ma teen tagasi.
Sa teed omakorda tagasi ja seda veelkord ja veelkord.
Inimestele tagasitegemiseks on mitmeid loovaid võimalusi.
Selleks ei pea ainuüksi vihaselt sõnu pilduma -
ühtaegu valus on seegi, kui hoiad kellegi eest oma armastust tagasi.
Keerad oma armastuse kraanid kinni
ja lased teisel ärevalt sipelda tundes, et ta pole enam armastatud.
Seal on mitmeid viise, kuidas me vastu võitleme,
kui olukord läheb hapuks.
Seega on konfliktidega õige toimetulek sama oluline, kui õige suhtlemine,
sest elus tuleb ikka ette vääriti mõistmist, haiget saamisi ja hirmu.
Seega meil peab olema plaan, kuidas endaga toime tulla,
kui neisse olukordadesse sattume.
Võimalus, et kohtad kedagi, kes ei oska suurt palju suhelda, on suur.
On täiesti võimalik, et sattud rääkima kellegiga,
kes pole läbinud seda kursust.
Nad on sellest ilma jäänud,
mistõttu sa jagad nendega seda hääd kraami...
Kuigi neil on savi ja nad hüppavad sulle ikka turja kinni.
Seega pead teadma, kuidas käituda sõltumata sellest, mida nemad teevad.
Sõltumata sellest, mida nemad teevad.
"Aga nad ei mäng üldse ausat mängu!"
"Ma ei saa olla efektiivne, kui nad ei käitu nii nagu tarvis!"
Kui nii mõtled, oled taolises olukorras suures jamas.
Konfliktide lahendamine on seotud protsessiga.
See on protsess,
mille käigus vaatad, kas omad kõike, mis tarvis?
Pead teadma, millal ja kuidas seada piire
ja millal suhelda või mitte suhelda.
Kui teine osapool ei ole kaasas selles protsessis
ega tegutse selle nimel, et olukorda lahendada,
oled täiega rumal, kui sellesse olukorda edasi jääd.
Sina ise saad otsustada,
kui mitmes talumatus olukorras sa osaled.
See on täiesti sinu otsustada,
kui kaua kannatad lugupidamatut käitumist.
Sina ise otsustad selle üle.
Sina otsustad, kui suure osa oma elust pühendad viljatule suhtlusele.
See on sinu otsustada.
Seetõttu pole tarvis, et teine osapool oleks see peamine suhtleja.
See on sinu otsustada, millal lõpetad taolises suhtes osalemise.
Nii et siin on see, mida sul vaja läheb.
42" laiekraaniga teler ja Blu-Ray mängija.
Üks neist on sõnumi edastaja ja teine vastuvõtja.
Mõlemad on olulised ja peavad toimima vaheldumisi,
kuid reegel on see, et kui üks on töös, siis teine vaikib.
Sul läheb vaja nii kõnelejat kui ka kuulajat;
kedagi, kes edastab sõnumi ja sageli see on peenelt kodeeritud -
sellise väikese diski kujul, mille sisust sul pole aimugi,
enne kui lükkad selle mängijasse, mis edastab sulle vastava info.
Ja vualaa - teler võtab pildi ette ja küsib:
Kas see on see, mida sa öelda tahad?
Kas see on see, mida püüad mulle edasi anda?
Kas see on see sõnum, millele peaksin pihta saama?
Kas see on see, kuidas sa tunned?
Kas see on see, kuidas tahaksid tunda?
Saan ma sinust õigesti aru?
Telekas ei mõista kohut filmi üle.
Telekas ei ütle:
"Appi, kui nõme film! Olen seda juba näinud nagunii!"
Telekal pole muud varianti, kui võtta pilt ette ja öelda:
"Ah see ongi siis sel plaadil?"
Kui aga saadetava ja vastuvõtja vahel tekkib probleem,
siis võidki olla kindel, et on probleem.
Kui lükkad filmi diski sisse, aga ette tulevad hoopis uudised,
saad aru, et oled vale kanali peale sattunud.
Probleemist saab aru selle põhjal, mida "ekraan" näitab.
Seetõttu ongi kuulaja roll nii tähtis,
sest ta peegeldab kõnelejale tagasi küsimusi:
"Kas see on see, mida püüad öelda?"
"Kas see on see, mida tahad, et mõistaksin?"
"Kas see on see, kuidas sa tunned?"
"Kas see on see, kuidas tahaksid tunda?"
"Saan ma sust' õigesti aru? Mõistan ma sind õigesti?"
See kõik on kuulaja töö.
Kõneleja osa on saata nii selge sõnum, kui vähegi võimalik.
Täiuslikus maailmas saaks nad oma rollidega ideaalselt hakkama.
Aga kõneleja võib ka vingudes öelda: "Sina, sina, sina, sina!"
Ja me kõik teame, mida see tähendab! Trahviring!
Miinimum 15 ringi ümber staadioni!
Kuid kuulaja võib siiski öelda:
"Tundub, et oled hirmunud ja haiget saanud."
"Kas see on see, kuidas end tunned? Kas seda püüadki väljendada?"
"Ei karda ma midagi! Ma olen hoopis vihane!"
"OK. Aga eeldavasti oled vihane seetõttu,
et sul polnud kontrolli selle olukorra üle.
Kas see on see, mida püüad öelda?"
"Pole mul mingit kontrolli vaja! Muide - mingi mõtete lugeja oled või?"
"Käisid seal Danny seminaril või?"
Eeldavasti.
Sa ei vaja suhtluse juhti selleks, et olla hea kuulaja.
Pead lihtsalt teadma, mida vajad
ja vaja läheb nii kõnelejat kui kuulajat.
Tavaolukorras on meil aga 2 Blu-Ray mängijat,
kes otsustavad mõlemad filmi näidata.
Kuna aga teler ehk ekraan puudub,
pole kellelgi aimugi, mis filmi parasjagu näidatakse.
Sest puudub ekraan, puudub kuulaja.
See on meie "suurepärase suhtluse" ehe näide - pole ühtki kuulajat.
Keegi ei kuula.
On vaid üks, kes vatrab nagu hull.
Te olete seda näinud, mäletate?
Kõrvadel hakkab valus...
Aga mis siis, kui sul on kaks inimest, kes üheaegselt nii teevad?
Sellises seisus sa lihtsalt taandud, seades ohtu suhte kõnelejaga.
Sest kui puudub kuulaja...
Kui keegi ei kuula ega mõista, puudub selgus ja tegelikult ka sõnum.
Puudub vajadus reageerida või end olukorraga samastada.
Konfliktide üheks põhjuseks on rahuldamata vajadused.
Oleme rääkinud, kui oluline on jõuda tegeliku vajaduseni,
sest see aitab ehitada üles usaldust.
See aitab tuua tõe esile kahe inimese vahel,
kes kogevad valu ja kardavad üksteist.
Konfliktide tuum peitub selles, et sa sead kahtluse alla teise vajadused.
Teine pool pole kindel, et sa temast hoolid.
Seetõttu, niipea kui tajud, et te suhtes on konflikt ja eraldumine,
tuleb küpsemal poolel võtta tuure maha,
olla alandlik ja võtta kui teenija roll, kuulates teist poolt hoolega.
Kuulaja on alati võitja, sest tal on kaks info-tükki:
ta teab, mida ta ise vajab ja teab ka, mida ta kaaslane vajab.
Kaaslane teab ainuüksi seda, mida tema vajab.
Seega saab kuulaja aidata mõlemat;
saab leida ja kinnitada, et mõlema poole vajadused on tähtsad.
Ma ei tea, kas olete varem näinud sellist "usalduse ringi",
aga kujutage korra ette, kuidas beebi käitub, kui midagi vajab.
Beebid pole kõige osavamad suhtlejad, küll aga vägagi järjepidevad.
Nii et kui beebi, näiteks mu lapselaps, vajab midagi,
ei ütle ta mulle: "Hei, papa! Mu mähku on ärritavat värki täis."
"Tuled ehk aitad väikese kaunitari välja?"
Ei. Ta ei tee nii.
Temast hakkab hoopis kostma teatud häält
ja kõik täiskasvanud sattuvad paanikasse,
püüdes tegutseda selle nimel, et see hääl jälle maha saada.
Sest Abby saadab sõnumit: "Ma vajan midagi."
Inimesed aga, kes temast hoolivad, ei vaja erilisi sõnu selle mõistmiseks.
Neil peab lihtsalt olema soov teda aidata.
Kui nad siis reageerivad sellele vajadusele
ja see vajadus saab rahuldatud -
ta pestakse puhtaks ja tal on jälle hea olla,
siis ta hakkab mõistma, et need inimesed hoolivad temast.
Et see on üks turvaline keskkond, kus väljendada oma vajadusi.
See on armastus.
Kogu selline protsess, kus mul on võimalus öelda: "Äääääää!"
"Ma vajan midagi!"
Kuidas iganes sa seda siis teed - viisakal või inetul moel,
aga sul on vähemalt võimalus väljendada oma vajadust.
Ja siis on su kaaslasel vastutus sellele reageerida.
Nagu see noor tudeng, kes tuli räusates Sheri kontorisse...
"Mida sa vajad?" - "Hooooooohhhh!"
Ja korraga on see inimene teemast kõrvale juhitud,
sest ta ei läinud sinna ootusega, et keegi kuuleks tema vajadustest,
vaid pigem ootusega, et keegi ei kuula teda nagunii.
Nii et Sheri pidi veenma teda, et ta kuulab,
ilma veel teadmatagi, milles asi.
Meie konfliktide põhituum seisnebki sageli selles,
et me püüdleme lahenduste poole, ilma rääkimata sellest, mis on probleem.
Sa ei räägi oma vajadustest, sest sa isegi ei tea, mis need on.
Sa ei näita välja oma vajadusi, sest pole kõige osavam selles.
Ühtlasi aga karda ka avada oma südant ja öelda, mida vajad,
sest isegi kui seda teeksid, ei võtaks su kaaslane nagunii midagi ette.
Tal oleks nagunii ükskõik.
Ja siis oletegi suhtes, kus arvad, et teisel on savi, mida vajad.
Ja sa hakkad teisega manipuleerima,
väljendamata, mida vajad, aga pidevalt tal turjas olles.
Ja lõpuks siis alles ütled, et vajaksid abi nõude pesemises.
Aga sa kunagi ei öelnud talle, et sinu jaoks on see armastuse väljendus.
Pigem vahutasid võrdõiguslikkusest ja sellest,
et naisena ei pea ju ainult sina koguaeg nõusid pesema,
vaid vastutuse ja õigluse märgiks võiks mees ka oma ahtri kööki vedada
ja need nõud lihtsalt ära pesta!
Aga sa pole kunagi oma kaasale öelnud,
et sinu jaoks väljendab see armastust
ja et sa vajad tunda end armastatuna teie suhtes.
Et vajad abi.
Aga sa kunagi ei rääkinud oma vajadusest,
vaid kõigest sellest, mis on viltu, kui su kaasa neid ei täida.
Seega õhk püsib endiselt paks, kuna asjadest ei räägita nii nagu nad on.
Nii et sa manipuleerid seni, kuni mees hakkab nõusid pesema.
Kuid siis hakkad mõtlema:
"Ainuke põhjus, miks ta seda teeb, on see, et mina käskisin
ja tegelikult on tal endiselt savi, mida tegelikult vajan."
Ja mees ei saa ikkagi ühtegi boonuspunkti,
sest naise silmis ei teinud ta seda selleks, et näidata üles hoolimist,
vaid seetõttu, et naine ise sundis teda.
See kõik selle asemel, et naine oleks öelnud:
"Tunnen end sinust eraldatuna, aga tahaks tunda end armastatuna.
Olen mõnda aega mõelnud, et kui sa õhtul tuled ja mina vaikin
ning sa lõpuks siis küsid: "Mis viga?" ja ma vastan: "Mitte midagi!"...
Mees küsib: "Mis mõttes mitte midagi?"
Ainuüksi su vastus pani mind tundma, otsekui oleksid pahane mu peale."
"Pole ma midagi pahane!"
"No tundub küll nii. Miski häirib sind. Juhtus midagi või?"
"Ei. Ma ei taha sellest rääkida."
"Rääkida millest?" - "Mitte millestki!"
"Kas kogu õhtu jääbki nii või?" - "Nagu see sulle korda läheks!"
Läheb lahti!
"Mul on vaja sinuga rääkida." - "Oh aeg!"
Hirmutavad sõnad need: "Me peame rääkima."
"Oh aeg! Äkki roomaksin kohe läbi paksu ja vedela,
aga jätaks selle rääkimise osa vahele!
Mida iganes soovid, kallis, aga jätame rääkimise vahele."
"Sina tuled lihtsalt koju, aga mina teen kõiki neid asju kodus...
Ja sa isegi ei märka... Hoolid vaid iseendast.
Tuled koju, küsid veidi mu päeva kohta,
aga samas sind ei huvita, sest kui rääkima hakkan, sa ei kuula.
Ja nii iga päev! Mässan koguaeg lastega...
Sina käid sõpradega väljas, aga mina pean lastega kodus olema.
Millal sa üldse viimati ütlesid, et armastad mind?
Sa isegi mäleta enam!
Millal sa mulle viimati lilli tõid? Just! Veel enne me abiellumist!
See oli see viimane kord, ma mäletan küll.
Sul kõigest savi nagunii,
nii et ma isegi ei tea, miks sellest sinuga räägin!"
"Oleme me lõpetanud?"
Nii tuleb siis mees järgmisel päeval lilledega koju:
"Ma armastan sind!"
Naine võtab lilled vastu ja vastab:
"Ainuke põhjus, miks need tõid, on selles, et ma palusin."
Kui esitad oma kaaslasele nimekirja selle kohta, mida teha,
et leevendada su kurbust, viha või haigetsaamist
ja kui ta siis seda kõike teeb, ei saa ta ometigi plusspunkte,
sest kõik, mida ta tegi, oli see, et ta täitis su korraldusi.
Kui aga räägid talle oma tunnetest...
Sellest, et tunned end eraldatuna temast ega koge armastust,
kuigi vajaksid nii väga tunda neid mõlemaid.
Ja kui sa siis seejärel lihtsalt paneks oma suu kinni...
Maailma raskeim asi, mida teha!
Kanna igaks juhuks varupaari sokke kaasas,
et nendega õigel ajal oma suu kinni toppida.
Sest tegelikult on raske piirata efektiivne suhtlus vaid mõne sõnani.
Ma ei tea, miks meil on tunne,
et mida enam vatrame, seda paremaks olukord läheb.
See pole iialgi nii.
Piiblis on öeldud:
"Kus on palju sõnu, seal ei puudu üleastumine." Oh aeg!
Piisab vähestest sõnadest.
Ja siis on juba su kaaslase rida nuputada homseks välja,
kuidas väljendada oma armastust sinu vastu.
Kuidas iganes ta seda siis teeb,
aga ta on võtnud vastutuse oma osa täitmise eest.
Ühtlasi on tal info selle kohta, kuidas sa end praegu tunned
ja kuidas tegelikult tunda tahaksid.
Oled avanud talle oma südame,
mistõttu tema kohus on nüüd reageerida ja leida mingi lahendus.
Mees: "Meil on lapsehoidjat vaja!
Ja siis veel helikopterit
et veeta 3 ööd kusagil rannikul..."
Naine: "Mulle oleks piisanud lilledestki!"
Kui sul on probleem
ja samas vabadus olla oma kaasa ees see, kes sa oled...
Kui on olemas see vabadus rääkida ja väljendada tõtt,
siis see on see, kust tuleb kergendus.
"Sa hoolid sellest, mida ma vajan! Pidin vaid avama oma südame sulle."
See on see, milleni peaks jõudma ja mis aitab kasvatada usaldust.
Kui sa aga kunagi ei jaga seda, mida vajad,
pole vähimatki võimalust, et su kaaslane saaks seda vajadust täita.
Ja nii sa siis eladki igaveses, rahuldamata vajaduste seisus,
kus teie vahel pole mingit kergust ja pinge on pidevalt õhus,
sest sa kasutad seda pinget selleks,
et lõpuks ometi teha kaasale selgeks, et vajad midagi teistsugust.
Ja kui see pinge peakski kaduma, pole sul enam ühtki katalüsaatorit,
mille abil kaasat takka ajada.
Nii et mõned inimesed kasutavad nendevahelist pinget selleks,
et saada mingigi suhtlemine käima nende vahel.
Sest üks on kindel -
kui te ei väljenda oma vajadusi, ei saa need vajadused ka täidetud.
Te võite turtsuda ja plärtsuda ning manipuleerida palju tahes;
ähkida ja puhkida ning manipuleerida palju tahes,
aga see pole sama, kui jagada siiralt oma vajadustest
ja anda kaasale võimalus sellele reageerida.
Sa võid teha oma kaasast oma teenija
või anda talle võimaluse teenida sind vabatahtlikult ja rõõmuga.
Kaks täiesti erinevat vaimsust.
Kaks täiesti erinevat kogemust.
Kui sina hakkad teist teenima, tunneb ta end ülendatuna.
Kui teine aga muudab su teenijaks, on see alandav.
Kui ise alandud, peitub selles arm ja vägi;
kui teine aga sunnib sind alanduma, kaasneb valu ja vastuhakk.
Põhjus, miks püüame jõuda vajadusteni;
põhjus, miks see on nii mõjuvõimas, on see,
et see paneb uskuma, et teine tõesti hoolib sinust.
Sa tõesti usud, et teine hoolib sinust.
Sa ei pidanud täitma teise osa teie suhtes - ta tegi seda ise.
Ta täitis oma kohust sinu suhtes
ja sa vastad talle samaga.
Aga mis siis, kui inimene, kellega koos oled, ei hooli sinust?
Autš! See teeb küll haiget, kas pole?
Sel juhul peab leidma viisi, kuidas siiski suhelda omavahel,
aga teha seda nii, et see ei tekitaks pingeid.
Samas on ka temal omad vajadused.
Sul oma vajadused, tal omad.
Aga ta ei näita sinu suhtes mingit hoolt ega tähelepanu üles.
Samad küsimused: Kuidas end tunned? Mida vajad?
Oluline hetk kuulata, mida tema vajab?
Inimene, kes ei näita su suhtes üles mingit hoolt,
hakkab suhtlemise käigus sind eeldavasti hukka mõistma.
Tooma esile kõike seda, mis sinus on viltu
ja leidma põhjuseid, miks sinust eemalduda.
Seletavad, miks asi ei toimi ja kuidas see kõik on sinu süü
ja miks neil on igati õigus sind niimoodi kohelda.
Seda võib olla raske kuulda, aga püüa sest' üle olla
ja tabada, mis on see, mida nad tegelikult vajavad.
Mida nad tegelikult tunnevad? Mida nad vajavad?
Kui sellega hakkama saad, maandad teise pinged
ja korraga ta tunneb, et teda mõistetakse.
Ja ta rahuneb maha.
Kõige selle läbi kaasad konflikti parema osa neist
ja mitte halvima.
Halvim osa peitub nende hirmus, et sa ei hooli neist.
See kõik on suur väljakutse
ja seetõttu on ka paljudel raskusi konfliktidega toimetulekuga.
Sest kui sina ei hooli teisest, ei hooli tema ka sinust.
Kui sa ei hooli tema vajadustest, ei hooli tema ka sinu omadest.
Ja korraga on te suhte alustalad kellegi teise kanda.
Korraga peab keegi teine vastutama teie elu kvaliteedi ja iseloomu eest.
Kas sa tõesti suudad armastada vaid neid, kes sind armastavad?
Kas sa tõesti austad vaid neid, kes sind austavad?
Oled sa tõesti nii habras ja nii kontrollitav välistest faktoritest?
See selgub siis, kui kohtadki inimesi,
kes on hirmunud, isekad ja haiget saanud.
See on see, kus saad teada, millise pagasi endaga kaasa tõid.
Siis alles saad teada, mis seal sees kõik on.
See võib vahel osutuda tagasilöögiks, kui avastad,
et läksid kepiga relvavõitlusse
ja polnud valmistunud selleks, milleks tarvis.
Sa vajad anda oma parima.
Sa vajad oma armastust.
Kui sa ei too konflikti, vastuseisu
ja erimeelsustesse kaasa oma armastust,
võtab hirm su üle võimust ja sa tood esile oma halvima.
Nii et sea end valmis korralikuks kuulamiseks.
Rääkige ja kuulake mina-sõnumite vormis seni,
kuni pinge hakkab taanduma.
Kui aga sõnu on liiga palju, tekkib olukord,
kus on kergesti võimalik kalduda õigelt teelt kõrvale.
Piiblis, Galaatlaste kirjas 6:1 on öeldud,
et kui teie, kes te olete vaimselt tugevad,
leiate kellegi, kes on eksinud,
minge tema juurde tasase meelega,
mõistes, et teiegi võite eksida samamoodi nagu tema.
See oli nüüd Danny tõlgendus, aga võite selle ise Piiblist üle vaadata.
Asja mõte on selles, et Paulus rääkis pundi inimestega,
kes teadupärast pidid tundma Jumala kui Isa südant.
"Teie, kes olete "vaimusaanud", minge eksinu juurde."
Teie endi meelest on eksija keegi,
kes suure tõenäosusega pole teiega ühel meelel.
Teine tegi midagi teistmoodi, kui sina oleksid teinud - järelikult eksis.
Ta ei teinud nii, nagu tahtsid ega täitnud su vajadusi korrektselt.
Sama lugu - pead lähenema talle vaimulikus tasaduses.
Ja see näeb välja järgmiselt:
"Ma tulen su juurde, aga ma ei taha kontrollida sind."
"Ma tulen selle tüli ja konflikti keskel ja ma ei vaja kontroli su üle."
"Ma kardan, olen haiget saanud; kogen, et mind ei austata;
kogen end alandatu ja hüljatuna, aga ma ei taha kontrolli su üle.
Ma ei tulnud siia rääkima sinust, vaid iseendast
ja ma just äsja tegingi seda.
Kogen me suhtes valu, reetmist, eraldatust ja hirmu.
Ma pole tulnud, et sind kontrollida, vaid rääkida iseendast.
Ja samas tahan kuulda ka sinu kohta."
Tagasi nende põhialuste juurde.
Esimene reegel: "Ma olen tulnud, et rääkida iseendast."
"Ma tahan kuulda sinust."
Kuid mis iganes põhjustel - see on tohutult raske väljakutse,
mis nõuab ikka ja jälle pidevat harjutamist.
Mida osavamaks selles muutud, et räägid teisele endast,
seda osavamalt oskab teine rääkida sulle enda kohta.
Mida kiiremini mõistate,
et pingutate mõlemad oma suhte kaitsmise nimel;
et teete midagi täiesti ebanormaalset;
pingutate lausa üleoomulikult, et kaitsta oma armastust.
"Meil on täielik plaan, kuidas kahandada pingeid,
ja kaitsta meievahelist sidet.
Pingutame mõlemad ikka täiega ja see on lihtsalt hämmastav!
On lausa muljetavaldav, kui palju ta me suhtest hoolib!
Sellest on palju abi!"
See on see, mis kõik pinna all toimub.
Pealispinnal aga käib mega andmine,
kuigi te muidugi pingutate.
See pole kerge, ma tean.
Seetõttu ei lähegi paljudel paaridel kõige paremini.
Konfliktide keskel on oluline õppida hoidma omavahelist sidet,
et isegi, kui see mingi hetk katkeb, saaks selle taas ühte liita.
See peaks olema see, kuidas te suhtes asjad toimivad.
Paljud aga, kes on ühenduses, aga ei suuda siis konfliktiga toime tulla,
hakkavad koguma neid rahuldamata vajadusi
ja elavad pigem eraldatud elu, kogedes lühiajalist sidet ja ühtsust.
Paljud on kasvanud peredes, kus polnud mingit ühtsust.
Ema ja isa elasid eraldatud elu, kogedes vaid aegajalt ühtsust
ja me peame seda normaalseks.
Mina ja Sheri kasvasime sellises keskkonnas,
kus oli palju eraldatust
ja vaid ajutised ühtsushetked.
Me endi vahel tekkis hiljaaegu olukord, mis meid üksteisest lahutas -
ei mäletagi enam, mis see oli.
Ja me hakkasime naerma selle üle,
kuna see eraldatuse tunne tundus praegu nii kummalisena.
Olime ju aastaid elanud eraldatuna üksteisest.
Kuid nüüd, kui see eraldatus tekkibki,
tuleb selline kummaline tunne peale...
Vaatad kella ja mõtled: "Kuule, sellest on juba tund möödas!"
"Kas su jaoks pole kummaline?" - "Täiega! Ma vihkan seda tunnet!"
"Mina ka. Teen sulle tassi kohvi?"
"Sobib."
"Tahad minu kõrvale sohvale tulla?" - "Ikka."
Enne, kui hakkame arutlema, mis toimus,
peame taastama oma ühtsuse.
Oma suhte kaitsmise meelsuses püsimine
aitab lahendada konflikte sisuliselt hetkega.
Kui aga kaotad selle meelsuse või see on negatiivne,
tekkib tunne, et ei saa kunagi oma ühtsust tagasi.
Pidage meeles oma armastuse keeli.
Pidage meeles armastuskeeli
ja lülitage konfliktis armastus teadlikult tagasi sisse.
Tehke seda teadlikult ja pidage meeles oma suhte alustalasid;
seda, kes nende asjade eest vastutab.
Pidage meeles neid "mina"-sõnumeid.
Ühtlasi tahtsin teile veel midagi öelda, aga ei mäleta enam, mis see oli.
Aga see oli midagi head.
Küll see meelde tuleb.
Konfliktide lahendamine pole igakord kõige kergem,
mis on ka põhjuseks, miks paljud sellega maadlevad.
Aga siin on üks asi, mis on abiks - sina ise vastutad iseenda eest!
Sina ise teed seda.
Kui liigutad end selles suunas, mis on oluline,
liiguvad ka su eesmärgid läheduse ja ühtsuse suunas.
Selleks läheb tarvis teatud oskusi, hoiakuid ja arusaamasid,
aga ka ühte meelsust,
mis kõik aitavad taastada ühtsust, kui see on kaduma läinud.
Konflikti lahendamine läheb üha kergemaks,
kui püsite enamus ajast ühel lainel ja vaid harva esineb eraldumisi.
Ühendus saab alguse sellest, et tegelete oma ühtsuse nüanssidega,
mitte ei pendelda koguaeg kokku-lahku, kokku-lahku.
Küsimus on eelkõige selles, kui lähedased te omavahel olete
ja kui tugev ja küps on teievaheline side.
Pöörake sellele tähelepanu juba siis, kui otsekui polekski mingit vajadust;
kui pole mingit probleemi.
Kandke selle eest hoolt seetõttu, et see on eluline osa teie elust.
Täiuslik ja küps armastus on see, mis ajab välja kogu hirmu,
nii et pöörake tähelepanu neile asjadele.
Sobib?
Saite kõik kirja?
Pange käsi oma südame kohale.
Isa, palun näita meile seda täiuslikku armastust.
Anna meile silmi näha, mida Su Vaim meile õpetab.
Jumal, ma palun igaühe eest siin,
et me kõik oleks võimelised omama sügavat, hirmuta armastust teiste vastu.
Sügavat, hirmuta armastust, mis juhib meid nii teiste inimesteni,
kuid veelgi enam oma perekonnani.
Oma abikaasani ja teiste väga lähedaste suheteni.
Tänan Su Vaimu töö eest me sees, mis näitab, juhatab ja õpetab meid;
mis annab nõu armastuses.
Suurenda hirmuvaba armastust ja selle reaalsust meie eludes,
Jeesuse nimel, aamen.
Konfliktide lahendamine!
Pole siin midagi, ma olen trenni teinud.
On näha jah. Raudselt kättemaksu päev!
Konfliktide lahendamine - just täpselt nii me seda teemegi.
Anname tuld!
Minul ja Kimil on tülide lahendamiseks väga kindlad põhimõtted,
mille me panime paika kohe alguses,
et kui tüli tekkib, on meil kohe, millele tugineda.
See hoidis ära asjatu haiget-tegemise kas üksteisele või oma suhtele.
Üks neist asjust on see, et meie ühtsus ja armastus teineteise vastu
on palju olulisemad kui ükskõik, mis tüli.
See on meie igapäevaelu alus.
Ja kui siis midagi kerkibki pinnale
ja asjad kisuvad kiiva ning me ühtsus hakkab kaduma,
saame me öelda: "Aitab! Peame oma ühtsuse tagasi saama!"
Ja seejärel, kui üksmeel on saavutatud, tegelema tüli põhjustega.
Nii et kui tüli tekkib, haarame välja oma "reaalsuse pudeli"
ja ütleme: "Reaalsus on selline, et ühtsus on tähtsam kui mis iganes tüli."
Sellest on ka palju abi, kui astud sammukese tagasi.
Ja kuigi esilekerkinud teema võib olla tähtis,
astud sammukese tagasi ja mõistad, et nii ülitähtis see nüüd ka polnud.
Nii et ühtsus on palju olulisem kui konflikt.
Teine asi, mida oleme näinud,
on see, et me suhe saab tugevamaks nende konfliktide kaudu;
meie lähedus ja suhtlemine muutuvad paremaks.
Nii et kui vahel lahvatamegi, on ülim eesmärk see,
et peale tüli oleme lähedasemad kui enne.
Teame juba, et tüli lõppedes on me lähedus veelgi enam juurdunud,
aga seda tänu sellele, et tegelesime olukorraga.
Veel üks asi... - See on ikka täiega suur asi! Valmis?
Meie vajadus hoida lähedust, on suurem, kui saada oma õigus.
Mis tähendab vahel tunnistamist, et mul ei pruugi olla igakord õigus,
aga ma vajan kindlasti seda, et oleksid ühel lainel minuga.
Ja vahel, üliharva, kui ka mina eksin, pean olema valmis seda tunnistama.
Su meelest on see naljakas, mis?
Aga nii on.
Meie vajadus hoida lähedust, on suurem, kui saada oma õigus.
Seega, kui lähened tülidele sellest vaatenurgast,
kuidas mitte siis jõuda ka hea lahenduseni?
See, kui ei aja taga oma õigust, vaid püüad säilitada ühtsust;
püüad olukorrale lahendust leida, et olla suhtes tervemad ja tugevamad.
See on see nö "suure pildi" mõte.
Minul ja Skyleril on selle kohta üks huvitav lugu.
Ma elasin ühes kohas mingi 10 aastat.
Kui me aga abiellusime, otsustasime kolida San Franciscosse.
Tajusime, et Jumal tahtis seada nii,
et me esimene abieluaasta oleks vaid meie kahe päralt,
mille käigus rajada üht vundamenti oma abielule.
Külastades siis aegajalt mu kodukanti, teadsid kõik, kes mina olen.
Kuna aga Skyler tuli teisest osariigist ja teisest kirikust,
siis kõik ei teadnud, kes ta on või mis ta on.
Kuna ma olin tol ajal veel ülistusjuht, siis sõbrad ütlesid,
et kui me Skyleriga kõnniks kirikus, oleks kõigi pilgud suunatud vaid mulle.
See kõik aga pani meie värske suhte tohutu pinge alla.
Isegi poodi minnes astus keegi ligi ja ütles: "Oi, Kim Walker!"
Ka see nõudis pisut harjumist, sest ma olin nüüd ju Kim Walker-Smith.
Nii et suur väljakutse me suhtele.
Igakord, kui mu kodulinna läksime,
hakkasid need välised tegurid mõjutama meie omavahelist suhet
ja meid omavahel lahku lööma.
See tekitas palju ärevust ja pingeid.
Püüdsime kuidagigi moodi oma ühtsust alal hoida.
Lõpuks otsustasime rääkida, milline on me plaan,
et mitte lasta neil välistel asjadel tulla meie vahele ja tekitada pingeid.
Nii tekkis meil traditsioon lüüa rusikad kokku ja öelda:
"See linn meid juba ei niida!"
Lähenesime olukorrale kui üks meeskond - meeskond Smith.
Olime mõlemad sellega kaasas, ühtne eesmärk silme ees.
Mõlemad igatsesime enam lähedust ja lahendust.
Otsus läheneda olukorrale koos kui ühtne tandem,
muutis kõike nii, et probleem muutus üha väiksemaks ja väiksemaks.
Õppides hoidma oma lähedust, polnud kõigel muul enam tähtsust.
Nii et - kõige tähtsam asi konfliktide lahendamisel
on pidada silmas omavahelist lähedust ja võidelda selle eest.
Kui me abiellusime,
siis meie mõlema esmane reaktsioon tüli puhul, oli kõndida minema.
Skyler'i hoiak oli:
"Ma ei hakka siin sinuga kaklema; ma kõnnin lihtsalt minema."
Minu hoiak aga: "Ma kõnnin ka minema,
aga tulen tagasi uue strateegiaga, kuidas sind sellest supist päästa!"
Nii et me kõndisime minema erinevatel põhjustel,
kuni üks päev mõistsime, et:
"Me oleme selles koos ja võitmatud! Me oleme üks meeskond!"
Nii et kui meil nüüd tüli tekib, ajab üks teist taga, haarab kinni
ja ütleb: "Tahad tülitseda, jah? Kui nii, siis tülitseme kohe siin samas!"
Oleme hästi lähestikku, üksteisega kokku puutudes...
No ja mida sa siis enam kakled, kui selline nägu sulle vastu vaatab?!
Rahustame üksteist maha, pahameel läheb aknast välja
ja ühtsus on taas taastatud. Metsa see tüli!
Absoluutselt! Igakord!
Me oleme üks meeskond!