EESMÄRGISTATUD ARMASTUS
ÜKSTEISE AUSTAMINE
Täna on meie viimane õhtu üheskoos.
Mõneks ajaks, mitte igaveseks, nii et ärge muretsege!
Täna tahan rääkida sellest,
kuidas austus sillutab teed järeltulevatele põlvedele.
Olles ise põlvkond, kes mõistab ja hindab austuse tähtsust,
panustame me inimestesse, kellega me kunagi ei kohtu.
Küsimus pole vaid selles, et elada üht head elu,
nautides päeva või hetke,
aga me elame selleks, et sillutada teed tulevastele põlvedele.
Nii et kõik see, mida õpime, rakendame ja täiendame
nii omaenda peres, suhetes ja kogukonnas,
on and meie lastelastele.
Et neil oleks jõudu, millest ammutada, ilma, et ise selle nimel vaeva näha.
Et nad omaks võimalust võtta vastu üks and inimestelt,
kes on näinud vaeva nende eest.
Nii et kui pürgime üheskoos selle poole, et mõista ja arendada austuse kultuuri
ja mõista seda paremini,
siis loome seeläbi ühe platvormi oma lastele,
kus nemad saavad liikuda edasi viisidel, mida me ei suuda ettegi kujutada.
Me ise ei pruugi seda küll näha, aga...
Mõtlen ikka kogu selle panuse peale,
mida Walt Disney panustas Disney World'i loomiseks.
Ja ta ise ei näinudki seda kunagi!
See ongi see, millest ma räägin -
elada oma elu täie rauaga,
pühendades kogu oma armastus, ressursid ja parim, mis sul on
inimeste heaks, keda sa kunagi ei kohta
ja kes elavad ehk kohtades, kuhu sina eales ei jõua.
Rääkides tee sillutamisest, ei saa ma üle ega ümber oma elust...
Paljud teavad seda lugu, paljud mitte,
aga me abikaasaga pühendusime kõige täiega.
Siinkohal väike videolõik selle kohta.
Kas see laulataja on Bill Johnson?
See ongi Bill Johnson!
Bill ja Beni laulavad nüüd ühe laulu.
1974
Kes need lapsed küll seal ees on?
Billi naine Beni on seal keskel
Oodake, oodake!
Valmis?
Vaadake Billi!
Osad meist ei jaganud matsu, et meid filmitakse.
Kus? Mis? Mida?
20 aasta pärast noorpaar vaatab oma pulmavideot
ja näeb, et teie olite ka pulmas ning ütlesite neile järgmist...
Palju õnne!
Kes see veel on?
Vaadake ta pilku
ja nüüd...
Valmis?
"Mida?"
"Oh aeg, saaks siit juba minema!"
Nüüd läheb lahti!
Just nii!
See oli päris hea, vaatame korra veel!
Oli see alles kõrghetk ja tee sillutamine! Kohe täiega!
Aasta 1974.
Oleme olnud koos pikka aega.
Selle aja jooksul on olnud ikka lugematuid võimalusi
olla eriarvamusel,
teha haiget üksteisele,
mitte mõista üksteist,
tahta ja hinnata erinevaid asju.
Palju võimalusi minna oma teed...
Kui ma aga mõtlen neile hetkedele, mis aitavad kaitsta me suhteid
ja hoida neist kinni ükskõik, mis ka poleks
ja minna ka koos läbi väga raskete aegade.
Me oleme kõige selle läbi loonud midagi ja sillutanud tee oma lastele.
Oleme investeerinud nii oma lastesse kui lastelastesse,
nii et mu väike tütretütar võib saada kasu millestki,
mis juhtus 80-ndatel, 70-ndatel, 60-ndatel, 50-ndatel jne.
See "miski", mida mina saan anda edasi oma lastele,
lähtub paljuski inimestest, keda ma pole kunagi kohanud.
Sama juhtub ka meie järglastega.
Kõik need tugevused ja väärtused, millega oleme kaitsnud oma suhteid,
toovad kord kasu inimestele, keda meie kunagi ei näe.
Ja selles peitubki kogu loo üleskutse, ülesanne ja võimalus -
et me jätaks maha ühe pärandi;
et me sõna otseses mõttes panustaks oma lastelaste eludesse,
jättes neile maha ühe pärandi.
Pärandi, mille alusel nad mõistavad, kes nad on, kes Jumal on
ja kui mõjuvõimsad nad on.
Et nad mõistaks, kui erilised nad on;
kui armastatud nad on;
kui julget ja võitmatut elu nad võivad elada.
Mõista elu üleloomulikku tasandit.
Üleloomulikku, mida me lapselapsed peaks igati normaalseks.
Kujuta ette, et me väikesed lapsed käivad ringi sellise suhtumisega,
et kui nad mõne haigega kokku saavad,
kellel on halvatud käsi või kelle jalg on vigane,
siis me väikesed ütlevad:
"Miks sa ei lase Jeesusel end terveks teha?"
"Miks sa seda kannatad?"
"Taevas küll sellist asja pole, miks sa seda siis kannatad?"
"Hea inimene jätab pärandi lastelastelegi." Õpetussõnad 13:22
Väikesed lapsed esitavad suurtele väljakutse uskuda.
Selles peitub oma hetk ja tee sillutamine.
Sest kuidas need teised elavad või mida oma lastele maha jätavad?
Kuid see saab alguse juba siin;
saab alguse sellest, mida meie kaitseme ja üles ehitame;
mida meie väärustame ja mida pärandina edasi anname.
Peame küsima endalt: "Millise Jumala me pärandame oma lastele?"
Me kõik ju teame, milline Jumal meile pärandati, onju?
Just selline, millise sa said.
Siin on täna suur hulk inimesi,
kes pidid saadud Jumala osas ümber õppima.
"Siin on su radioaktiivne pärand!"
"Kas ma võiks palun korrigeeritud versiooni saada?"
Paljud meist on omastanud mõtteviisi:
"Jumal on mõjuvõimas ja sina mitte."
"Seetõttu on sinu rida teha seda, mis kästud
ja teha seda hästi.
Kui aga puusse paned, jääb vaid loota,
et Jumal sind laiaks ei litsu."
See Jumal, kelle me oma lastele edasi anname,
on osa me pärandist.
Meile on antud üks tõotus; üks leping (Jesaja 59:21),
mille kohaselt Jumal paneb oma sõnad meie suhu
ja meie sõnad saavad omakorda olema me laste ja lastelaste suus.
"Mina, Jumal, panen oma sõnad teie suhu
ja te saate rääkima minust ning kirjeldama mind,
näidates oma lastele, kes ma olen.
Te peegeldade oma lastele, kelle usute mind olevat
ja see omakorda saab kõlama nende huulilt
ning nemad omakorda saavad õpetama oma lapsi."
Seega peaksime endilt pidevalt küsima:
"Millist Jumalat ma tahan, et mu lapselapsed tunneksid?"
"Kas nad peaksid kartma Jumalat?"
"On ju Piiblis öeldud, et jumalakartus on tarkuse algus!"
"Järelikult peavad mu lapsed kartma Jumalat."
Taoline arusaam võib kulgeda põlvest põlve väga pikka aega
ja selles peituvad ka sõnad, mille vanemad panevad oma laste suhu.
Seetõttu on meil teiega üks imeline võimalus
panna oma laste suhu hoopis teistsugused sõnad.
Me saame jagada ja kuulutada hoopis teistsugust pärandit.
Saame öelda: "Teate mis, lapsed? Jumal on hea! Ja ta on seda alati!
Ükskõik, mis elus ka ei juhtuks või mida te juhtunust ei arvaks;
ükskõik, mida uudistes ei räägitaks ja kes, mida ka ei teinud -
oluline on see, et Jumal on alati hea!
Ta on alati hea ja armastav, sest Jumal on armastus!
Alati!
Mitte vaid mässude ja hävingute vaheaegadel,
vaid Jumal on alati armastav
ja alati sinu poolt!
Siin on teie pärand, lapsed:
"Jumal on hea, Jumal on armastus ja Jumal on Teie poolt - alati!"
Selle üle ei anna isegi vaielda.
Küsimus on vaid selles, mida sellega peale hakkate?
Mida selle pärandiga peale hakkate?
See on midagi, mida rikkurid õpetavad oma lastele.
Inimesed, kelle võimalused on piiritud,
õpetavad oma lapsi olema mõjuvõimsad.
Nad õpetavad oma lapsi olema loovad ja unistama;
nad õpetavad neid elama ja looma elu, mis on suurem, mida eales nähtud.
Nad õpetavad oma lastele austust.
Sa võid nüüd mõelda:
"Ma tean küll rikkureid, kes seda ei tee!"
Olgu peale - püsi ikka kanalil ja jää veel minuga.
Psalmides 49:20 on öeldud,
et inimene, kes on oma toreduses; st. keda on õnnistatud austusega,
aga kes samas ei mõista seda
on otsekui rumal loom.
Otsekui metskits, kes on sattunud teele ega jaga matsu.
"Inimene toreduses, kui tal pole arusaamist,
on loomade sarnane, kellele tehakse ots." Psalmid 49:20
Kui sulle on antud suur au, mõjujõud ja meelevald,
suured eesõigused, võimalused ja allikad;
kui sulle on antud piiritu piiramatus oma Isa poolt;
Jumala poolt, kes on piiramatu Jumal.
Kui sa elad ja viibid keset au, aga ei mõista seda,
magad maha imelise võimaluse
ega ole valmis oma hetkeks, kui see saabub.
On teatud ülendamise hetked; austamise hetked;
sinu jaoks loodud hetked,
kuhu astuda ja kus vallandada vägi ja soosing,
kus vallandada Jumal.
Kui sa aga ei tea, et sind on asetatud mõjuvõimsasse kohta,
siis need ajad tulevad ja lähevad ja põrutavad sinust otse mööda.
Ja ilma, et peaksid üldse pingutamagi,
õpetad sa oma lastele seda sama.
Sa õpetad oma lastele võimaluste mahamagamist.
See ei tähenda, et nad ei võiks õppida neid ise märkama,
aga nende algne pärand polnud ses' osas õige.
See pärand, mille neile annad,
on midagi, mis neid pigem piirab ja õõnestab.
On teiega kõik hästi?
Ikka on või?
Teile on antud imeline austusväärne positsioon.
Nii on!
Vahet pole, mis majanduses sünnib;
vahet pole, kes riiki juhib;
vahet pole, kas võidad või kaotad või mis sul töö juures sünnib -
sa oled austusväärsel positsioonil!
Seega, mis on see, mida sa oma lastele edasi annad?
Mida sa end ümbritsevatele inimestele edasi annad?
Võib-olla on su lapsed juba suured ja lahkunud kodunt...
Aga ma ei räägi vaid bioloogilistest lastest,
vaid inimestest üldse, kelle üle omad mõju;
inimestest, kellega suhtled ja kelle silmis omad soosingut.
Mida sa annad järgnevale põlvkonnale?
Me elu on kui üks suur vigadeparandus,
kus saab teatud asju ikka ja jälle uuesti teha.
"Oih, see läks nihu - paluks vigadeparandust!"
Mäletan, kuidas oma tüdrukutega hüppenööriga hüppasin,
kui poisid parasjagu silmapiiril polnud.
Kogu see hüppenööride liigutamine ja hüppamine...Täiega süldi tunne oli!
Hakkasin hüppama ja sain nööridega pihta,
mispeale ütlesin: "Vigadeparandus!"
"Kas ma võiks veelkorra proovida?"
Tütred pööritasid silmi
ja ütlesid: "Kuidas oleks, kui kasutaks sinu puhul vaid ühte nööri?"
"Valmis? Valmis? Hüppa!"
"Isa, sa pead hüppama!"
"Olgu, olgu! Vigadeparandus!"
Elu on ka kui üks suur vigadeparandus,
kus tuleb pidevalt teha midagi.
Peab pidevalt tegutsema, õppima, kasvama, muutuma, püüdma...
Tegema midagi ikka ja jälle või vähemalt püüdma seda teha.
Usun, et kui midagi teeme,
Jumal tilistab kella ja ütleb: "Vaata, kui tubli!"
Kui me aga kardame
ja elame hirmu, karistuse, kriitika ja hukkamõistu all,
imame me kogu elu, loovuse, julguse ja armastuse välja oma keskkonnast.
Ja me elame reaalsuses, mis on nii, nii kaugel sellest,
mille Jumal on meile tegelikult andnud.
Lisaks sellele oleme me ainukesed, kes seda ei näe.
Kõik teised, kes seda näevad, mõtlevad: "Mis teil küll viga on?"
"Te tundute kuidagi hirmul olevat?!"
"Pole me midagi hirmunud! Me oleme hoopis rõõmsad!
Rõõm Issandas on me tugevus!"
"Tõesti? Ei tea, te tundute ikka hirmul olevat!"
"No te oleks ise ka, kui Jumalat tunneksite!"
Taoline pärand ei aita kedagi.
Walt Disney ei hirmutanud inimesi enda ümber.
Tema loominguline meeskond ei olnud ega ole hirmul,
vaid nad õitsevad keskkonnas, kus on lubatud kasvada ja püüda.
Jüngrid ei kartnud Jeesust.
Nad olid hoopis indu täis,
kuna kogesid armastust, mille sarnast polnud eales kogenud.
Jeesus andis oma jüngritele piiramatuse.
"Mehed, nägite, mida ma just tegin? Te saate tegema palju enamat!"
"Te saate täiega lööma mu rekordeid!"
Selles peitub kogu austava südame mõte.
Austav süda valmistab end ümbritsevaid inimesi ette
millekski palju enamaks.
Et nad ootaks enamat, elaks välja, näeks ja saavutaks enamat.
Teeks kõike palju enamal moel!
Selles peitub austav süda.
Sa ei pea kartma oma vigu!
Kuidas tunduks võimalus teha nii palju vigu kui kulub,
kui oled võimeline nende tagajärjed likvideerima?
Sest Jumal hoiab sind ja su "kõikvõimast mina" ikka ree peal,
et võiksime jätkata edasi minemist, kasvu, uute asjade kogemist
ja uute kõrguste avastamist.
Las ma näidata teile midagi, mis loodetavasti paneb teid mõtlema.
Kas keegi on kunagi Oprah' saadet näinud?
Kui ei, siis kohe näete!
Olles öö läbi tantsinud ja lõbutsenud,
jõudis kätte auline pühapäeva hommik.
Nähes kõiki neid inimesi oma tagaaias grillkana söömas,
oli see üks täiega "Halleluuja!" hommik.
Kõik me, noored, jälgisime kokkutulnud legende,
kes meenutasid elu ja aegu, millest läbi mindud,
selle nimel, et võime täna elada ja olla siin.
Nancy Wilson rääkis lugusid sellest,
kuidas valge -ja mustanahalistele olid eraldi sissekäigud.
Olin ühe grupiga, kes aitas ühte lastekodu Las Vegases.
Võisime küll laulda seal,
kuid ei tohtinud seal süüa ega magada.
Legendid, keda Oprah austas,
pole ainuüksi sillutanud teed noortele afro-ameeriklastele
vaid ka naistele üldisemas mõttes.
Seetõttu tahtsin võtta oma tütred kaasa,
et nad võiks kuulda osasid neid naisi rääkimas.
Tere hommikust kõigile!
Tahaksin lõpetada selle nädalavahetuse sellega,
et tõstame kõik oma hääled tänuks ja kiituseks.
Usun, et see on parim üritus läbi aegade,
sest ainuüksi juba siinne muusika ületab igasuguse mõistuse.
Kõik võtsid algul tasa ja targu. "Oo, jee - halleluuja!"
Mis aga järgmisena tuli, rabas kõiki jalust.
Ma ütlesin esilauljale: "Sa ju tead, mida järgmiseks teha?"
Ta vastas: "Tean!" ja siis see juhtus.
Kuulus gospellaulja astus rahva sekka
ja lasi mikrofoni ringi käima.
Ta andis selle esmalt Shirley Caesar'ile.
See haaras kõiki. Kõiki!
Sel hetkel teadsin, et pole võimalik omada kõiki neid gospeltähti
eesotsas Shirley'ga, kes on gospelmuusika ema,
ilma, et Jeesus kohale ilmuks ja seda Ta ka tegi.
Spontaansus oli see, mis kandis.
See oli lihtsalt imeline!
Kõik need legendaarsed lauljad rabasid meid jalust
ja mitte ükski noot polnud planeeritud või enne läbi lauldud.
Istusin seal ega suutnud uskuda, kes kõik mu ümber on ja mis toimub.
Nähes mikrit ringi käimas, lootsin väga, et see meieni ei jõuaks.
Kõik valgenahalised sellid mõtlesid: "Mis toimub? See tõesti on midagi!"
Usun, et see oli vaimselt mu elu üks eredamaid hetki,
millest olen eales osa saanud.
Seda ei oska isegi kirjeldada, kui istud selles imelises keskkonnas
ja koged seal nii Jumalat, kui tänad õnnistuste eest, mis antud.
Ma pole kogu oma elu jooksul midagi sarnast kogenud.
Olen täiesti rabatud
ja hakkan siit lahkudes raudselt rohkem ja suuremalt unistama.
Korraga sai kõik nii selgeks!
See on minu rida viia edasi seda imelist ja imetlusväärset eeskuju
ning elada selle kohaselt.
Ja me ka teeme seda! Me saame elama selle kohaselt.
Tahan paluda oma meeskonna siia lavale koos minuga.
Kas te näete, mis peitub emade-isade südameis,
kes on kogenud hetke ja sillutanud teed?
Nad on ammutanud teistelt ja on nii pühendunud sellele,
et sillutada teed järgmisele põlvkonnale.
Selle tulemusena järgmine põlv näeb, et nad on väärtuslikud
ja nad haaravad sellest kinni.
Nad haaravad sellest kinni ja lubavad selle viia järgmisele tasandile.
Lubavad kaitsta seda, mida esivanemad on rajanud
ja pühendada oma elu sellele, et sillutada uut teed;
et õpetada oma lastele seda, mida neile on õpetatud.
Õpetada neile austuse ja mõjuvõimu kohta,
suuremalt unistamise kohta,
oma kogukonna ja juurte kohta
ning selle kohta, mis ohvreid on toodud selleks,
et omada seda, mis on ja anda see omakorda edasi.
Austuse kultuur kätkeb endas nii palju enamat,
kui vaid seda, kuidas üksteisega ümber käime.
See kõik taandub eelkõige inimestele.
Mida me näeme?
Me peaks nägema oma lapselapsi;
peaks nägema inimesi, keda me eales ei kohta
ja kohti, kuhu me eales ei sattu.
Nii nagu Aabraham otsis linna, mille rajajaks oleks Jumal.
Seda tehes loome me ühe imelise pärandi.
Paljud meist omavad katkist minevikku katkise pärandiga.
Pole hullu! Püüa siiski hetke ja silluta teed!
Nii nagu vanasti, kui mõni taat hobuvankriga külast läbi sõitis -
lapsed hüppasid poole tee pealt lihtsalt peale ja said mõnusa sõidu.
Lihtsalt seetõttu, et nad hüppasid peale.
See on see, mida me teeme.
Siin on lavatäis "hetke püüdjaid", keda tahaksin esile tõsta.
Me oleme selle paariga olnud koos 1985 aastast.
Kaua te olete abielus olnud? - 24 aastat.
24 aastat tagasi!
Kaua te olete siin olnud? - 6 aastat.
Teie ülejäänud? Pole hullu, paneme teid hetkel kõik ühte patta.
Palun, et sirutaksite oma käed rahva poole
ja teie, vaatajad, olge valmis vastu võtma.
Me vabastame te ellu hetki ja tee sillutamisi, Jeesuse nimel.
Me õhutame teid, te peresid ja lapsi ning lapselapsi Jumala auks,
Jeesuse nimel, aamen.
Me meeskond jääb veel siia,
nii et kui keegi vajab eestpalvet või midagi küsida,
siis nad on teie jaoks olemas.
Muidu aga - Jumal õnnistagu teid, kui kannate edasi austuse kultuuri.
Head õhtut!
Tõlge: Anne-Ly Raukas