Maailmassa on monia kirjoja mutta ainoastaan yksi kirjojen Kirja.
Tuo kirja on Raamattu, Jumalan Sana.
Tervetuloa ohjelmasarjaan, jossa käsittelemme Danielin kirjaa.
Käymme luku luvulta lävitse tuota Vanhan Testamentin -
apokalyptista kirjaa, joka kertoo -
hyvin mielenkiintoisen historiallisen tarinan -
sekä profeetallisesti katsahtaa aina aikakautemme ja -
aikakausiemme loppuun asti.
Miltä tuntuu tänään käsitellä tätä Danielin kirjaa?
Tämä on tavattoman mielenkiintoinen, tämä neljäs luku, johon menemme.
Jumalan valtasuuruus tulee väkevällä tavalla esille.
Annatko ensin parin lauseen läpileikkauksen, -
mitä on odotettavissa, mitä siinä tapahtuu?
Ja sitten voitko kertoa, onko jokin ydinasia luvussa neljä?
Tämä neljäs luku on kuuluisa siitä, kuinka Jumala lopullisesti nöyryyttää -
ja taivuttaa maailmanvallan kuninkaan, Nebukadnessarin.
Hän itse kertoo tässä luvussa, -
mitä hän on kokenut ja myöskin oppinut.
Me suomalaiset tapaamme sanoa, että Siperia opettaa.
Kun luemme tämän luvun, niin täytyy sanoa, että melkoinen Siperia -
oli Nebukadnessarilla edessään, että hän oppi sen mihin Jumala tähtäsi.
Minulle tämä luku osoittaa, että kolmannen puhuttelun jälkeen vasta -
tässä pakanuuteen syvälle juurtuneessa miehessä -
tapahtui todellinen muutos.
Tämä luku tietysti kuvastaa myöskin sitä, -
mitä Sananlaskujen kirjan 16. luvussa, sen jakeessa 18 sanotaan.
Nebukadnessar oli ylpeä mies -
ja oli hänellä inhimillisesti katsottuna aihettakin.
Mutta hän oli joutunut Danielin kautta Jumalan puhutteluun -
ja myöskin Danielin tovereiden kautta.
Hän ei ollut nyt tässä pelkkä maailmanvallan, Babylonian hallitsija,
vaan hän oli myös mies Jumalan kohteena, jota Jumala puhutteli.
Niilo, voiko tässä nähdä myös hengellisen periaatteen, -
tässä Nebukadnessari kohtalossa?
Hän palveli epäjumalia, -
ja me tiedämme, että monesti kuolleitten epäjumalien takana -
on pahat henget, demoni henget.
Jeesushan sanoi näin, -
"Jokainen istutus, jota minun taivaallinen Isäni ei ole istuttanut, -
on juurineen revittävä pois." Voisiko olla mahdollista myöskin se, -
että kun hän alkuvaiheessa koki Jumalan kosketuksen -
sitä kautta, kun Daniel selitti hänelle sen unen. Hän heittäytyi maahan -
ja sanoi, että Jumala on korkein Jumala, mutta on monia muitakin.
Sitten hän kokee seuraavan jumalan kosketuksen -
ja tunnustaa, että nyt on tosi väkevää, mutta hän ei ollut hyljännyt -
tai sanoutunut irti. Voisiko olla näin, -
että ei ainoastaan se ylpeys, joka oli selkeää tässä, -
vaan voisiko olla ne entiset voimat joita hän palveli, -
koska hän oli ottanut vain Jumalan yhdeksi isä jumalakseen, -
niin niillä tavallaan oli sisään pääsy hänen elämäänsä -
ja ne vetivät hänet aina takaisin sen hetkellisen heräämisen jälkeen -
sinne synnin harjoittamiseen. Voiko tämä olla mahdollista?
Tämä liittyy hyvin vahvasti tuohon, mitä sanoit.
Jeesus opetti: Jokainen istutus, joka ei ole Taivaallisen Isän istuttama, -
on revittävä juurineen irti.
Jos vanhojen istutusten päälle kylvää vaikka kuin hyvää Jumalan Sanaan, -
niin ne väärät istutukset tukahduttavat Jeesuksen opetuksen mukaan -
Jumalan Sanan siemenen.
Siksi ainoa tapa, jolla ihminen pääsee eteenpäin, -
kasvamaan terveellä tavalla uskonelämässä, -
on se, että hän ei pelkästään avaudu Jumalalle, -
vaan hän käy käsiksi näihin vääriin istutuksiin.
Muslimin, joka tulee uskoon, täytyy käydä käsiksi vääriin istutuksiin, -
mitä koraani on häneen istuttanut ja ne pitää juurineen repiä pois.
Hindulle ei riitä se, että hän tunnustaa -
Jeesuksen yhdeksi jumalaksi miljoonien muiden jumalien joukossa.
Muut jumalat on hyljättävä ja Jeesuksesta on tultava ainoa.
Jeesus on Herra. Jos tämä ei tapahdu, -
niin kuin ei tapahtunut ennen tätä lukua Nebukadnessarin kohdalla, -
niin kyllä ne rikkaruohot tekevät tehtävänsä.
Nyt me olemme tilanteessa, että kuningas jälleen näkee unen.
Kaunis korkealle kasvanut puu.
Tuo puu kaadettiin, mutta kanto ja juuret jäivät.
Tämä Nebukadnessar oli melkoinen unennäkijä.
Oli. Joku sanoisi, että söi illalla liikaa pizzaa.
No ei näin, vaan...
En tiedä, mutta kun olen lukenut Danielin kirjaa, -
olen kiinnittänyt huomion siihen, että Jumala jotenkin erityisellä tavalla -
rakasti Nebukadnessaria kuitenkin ja huomioi häntä.
Tällä kertaa tämä uni oli erilainen, koska se kosketti -
hyvin henkilökohtaisella tasolla kuninkaan tulevia vuosia.
Raamatussa kerrotut, nähdyt ja koetut unet, -
ovat usein täynnä symboliikkaa. Ne ovat varsin osuvia.
Tämä kaikkeen maailmaan näkyvä puu -
kuvasi osuvalla tavalla kuningasta ja hänen valtaansa.
Minäkin olen nähnyt joitakin profeetallisia unia elämäni aikana.
Minulle ne ovat usein ilmestyneet, ne unet, eläinten hahmoissa.
Ne tuleva luomakunnan eri elementeistä.
Nyt tämä uni, jonka Nebukadnessar näki, oli varoitus.
Mutta se oli myös ennustus tulevista tapahtumista, -
koska Jumala tunsi Nebukadnessarin sydämen.
Ja jälleen kerran, Marko, käy ilmi, -
että olemme tekemisissä Jumalan kanssa, joka tuntee tulevaisuuden.
Jobin kirjassa kirjoitetaan, että Jumala puhuu tavalla taikka toisella.
Sitä ei aina vain huomata. Unessa, yöllisessä näyssä ja sitten kerrotaan, -
varoittaakseen häntä, kääntääkseen hänen sielunsa -
tuonelaan vievältä polulta ja vaarasta. Ilmeisesti tämä Jobin kirjan sanoma -
toteutuu konkreettisesti pakana kuninkaan kohdalla.
Toteutui ja toteutuu monien kohdalla, jotka ovat profeetallisia unia nähneet.
Tuossa Nebukadnessarin näkemässä unessa ilmoitettiin hänelle -
tarkka aika, seitsemän vuotta, sitä hänen alentumisensa aikaa.
Miksi? Mitä ajattelet, miksi aika ilmoitettiin näin tarkkaan -
siitä hänen alentumisestansa?
Minusta tämä on erittäin tärkeä yksityiskohta, -
koska Jumala rakastaa kuitenkin Nebukadnessaria.
Varmaankin tuo aikamäärä, seitsemän vuotta, -
määriteltiin siksi, että hänelle jäisi toivo.
Tässä unessa kanto kuvaa erityisen osuvasti toivoa, -
koska kannosta voi lähteä kasvamaan uutta.
Ja me, jokainen ihminen, olimmepa Nebukadnessareita tai mitä tahansa, -
mekin joudumme kulkemaan erilaisten koettelemusten läpi.
Silloin on äärimmäisen tärkeää, -
että toivon kanto jää jäljelle, ja on mukana.
Jos ihmiseltä katoaa tämä toivon kanto, -
josta lähtee sitten jotain uutta kasvamaan, -
'Minä menen tämän läpi, tunnelissa on toinenkin pää', -
jos tämä toivo katoaa, niin ihmiseltä sammuu elämä.
Toivoa vailla elävä ihminen kuihtuu pois.
Tietysti tämä annettiin myöskin sen tähden, -
että usko ja luottamus Danielin Jumalaan kohtaan, -
tämän tarkan ilmoituksen kautta, joka toteutui, vahvistuisi.
Jotkut näkevät tämän Nebukadnessarin unen -
ja Nebukadnessarin, eräänlaisena ennusmerkkinä -
lopunaikojen tapahtumille.
Viitaten siihen aikaan, kun maailman valtakunnat -
joutuvat seitsemän vuotta kestävän ahdistuksen ja vihan ajan keskelle, -
jolloin ihmiskuntaa kohtaa Jumalan tuomio.
Sen seurauksena on täydellinen nöyryytys.
Antikristillinen valta tulee tiensä päähän -
ja kokee täydellisen nöyryytyksen.
Tämä eräässä mielessä, typologisesti ja esikuvallisesti, -
kuvaa sitäkin aikaa.
Ja kanto, siinä yhteydessä; -
pelastuneet jäävät Kristuksen valtakuntaan -
siitä tuhosta, jota Ilmestyskirja meille kuvaa, -
ja syntyy uusi valtakunta, joka kestää ikuisesti.
Nyt tämä uni oli varoitus Nebukadnessarille.
Ja Daniel selittää tämän unen. Kiteyttäisitkö vielä, -
mikä oli tämän varoituksen ydin Nebukadnessarille tässä unessa?
Se oli juuri sitä ylpeyttä vastaan. Hän oli ylpeä mies ja -
häntä varoitettiin selvästi ottamasta kunniaa itsellensä -
kaikesta siitä, mitä oli rakentanut ja mitä oli tapahtunut.
Ja jos hän ottaisi? Niin?
Sitten Jumala nöyryyttäisi hänet ja tämä uni toteutuisi.
Ei hän tarkalleen tiennyt, mitä se oli mutta jotain kauheaa oli tulossa.
Kun luemme eteenpäin, huomaamme, että kului vuosi.
Voisimme sanoa vuosi tai vain vuosi.
Mutta kului vuosi ja kuningas unohti tämän varoituksen.
Mitä tämä kertoo ihmisestä?
Tämä kuvaa ihmisen raadollisuutta -
ja sitä, että ihmisen päätökset usein haihtuvat savuna ilmaan.
Kun on vaikeaa, huudetaan Jumalaa avuksi.
Sitten kun tulee helppoa, niin Jumala unohtuu.
Kuningas oli kyllä peloissaan, ja se käy tässä luvussa ilmi.
Kuunteli Danielin selitystä ja varmaan lujasti päätti parantaa tapojaan, -
mutta tämä päätös haihtui pian mielestä.
Meille käy usein näin. Uudenvuoden lupaukset unohtuvat jo loppiaisena.
Kun suomalaiset miehet ryömivät talvisodassa -
ja kuulaa lensi, kranaatin sirpaleita, siellä moni mies lupasi -
'Jumala, annan elämäni sinulle, jos täältä pelastat' -
ja Jumala pelasti, mutta Hänet unohdettiin.
Minun isäni oli sellainen, joka verissään huusi Jumalaa avuksi.
Hän kyllä muisti lupauksensa ja teki ratkaisunsa Jumalan puoleen.
Toinen asia, josta tämä luku kertoo, on, -
että vallan ja ylpeyden sokaisemana -
ihmisen on hirveän vaikea kääntyä aidosti -
pelkästään Jumalan hyvyyden ja pitkämielisyyden osoituksen kautta.
Usein tarvitaan myös kuritusta.
Roomalaiskirjeen 2. luku, 4. ja 5. jae kertoo tästä.
Etkö ymmärrä ja huomaa, että Jumalan hyvyys vetää parannukseen.
Ja Paavali sanoo, että sydämen paatumuksella ja katumattomuudella, -
kun Jumalan hyvyys ei mene perille, -
ihminen kartuttaa päällensä Jumalan tuomiota ja vihaa.
Nebukadnessar toimi juuri näin.
Jumala puhui hyvyydellään, mutta se ei riittänyt.
Olihan tietysti Nebukadnessarilla aihetta olla ylpeä inhimillisesti.
Minä luen täältä 4. luvun jakeesta 26.
Nyt tullaan siihen vuoteen, jonka mainitsit.
Niin vuosi menee ja Nebukadnessar unohtaa -
varoituksen olla ylpeä tai lopettaa ylpeilyn.
Ja kuten sanoin, oli aihetta.
Baabelissa asui siihen aikaan n. 200.000 ihmistä.
Babylonian riippuvat puutarhat luettiin antiikin seitsemän ihmeen joukkoon.
Muurit oli niin leveät, että voitiin ajaa kahdella hevosvaljakolla -
muurin päällä rinnakkain.
Puhumattakaan rakennuksista ja temppeleistä, -
jotka auringonvalossa hohtivat sinisen ja kullan värein.
Hän hullaantui kaikesta tästä.
Ja ajatteli, että minä olen tämän kaiken tehnyt.
Ja eräässä mielessä hän tietenkin oli sen tehnyt.
Jumala oli sanonut hänelle Danielin kautta, -
että Jumala antaa valtakunnan kenelle tahtoo.
Hänen olisi pitänyt kuitenkin kunnioittaa Jumalaa, -
mutta ylpeys otti vallan.
Huomamme, että hän ei antanut kunniaa Jumalalle.
Ylpeys otti vallan ja Danielin jakama ennustus toteutui kirjaimellisesti.
Nyt kun luemme, kuningas ryömii kedolla eläinten tavoin.
Eli hänen mielenterveytensä järkkyi suomeksi sanottuna.
Sen jälkeen hän saa ymmärryksensä ja valtansa takaisin.
Kuvailetko tätä hieman ja -
mitä tämä koko prosessi voi meille opettaa tänä päivänä?
Jakeessa 31 sanotaan:
Näiden vuosien aikana Nebukadnessar oli varmasti -
nostanut katseensa omien jumaliensa puoleen mutta sieltä ei tullut apua.
Monet pakanoiden jumalia palvelevat sanovat, -
että vaikka kuinka minä huusin, niin mitään ei tapahtunut.
Sitten hän turvautui taivaan Jumalaan, hän nosti silmänsä taivaan puoleen, -
jossa hän tiesi Danielin Jumalan asuvan.
Silloin alkoi tapahtua ja ymmärrys palasi.
Niin käy monelle eksyneelle, joka on kulkenut omia teitään.
Ei nyt välttämättä ihan niin kuin eläin jossakin kedolla -
mutta kyllä ihminen saattaa vajota eläimen tasolle, -
kun joutuu oikein synnin ja paholaisen valtaan.
Ymmärrys palaa. Ja sitten 3.)
Alkoi pulppuilla myöskin kiitosta Korkeimmalle -
ja nyt me löydämme aitoa kunnioitusta.
Niilo, tiedätkö, että tuosta tulee mieleeni psalmi 73.
Siellä kuvataan kuinka jumalaton menestyy ja vanhurskas kärsii.
Siellähän kuvaillaan sitä, että vanhurskas elää lihavasti -
ei vaan, anteeksi, jumalaton elää lihavasti ja kaikki on hyvin, -
mutta minä palvelen Herraa ja minun käy kurjasti.
Mutta luku päättyy; Minun onneni on olla Jumalaa lähellä.
Ennen tuota hän sanoo -
"Kun, en minä sitä käsittänyt, minä olin kuin järjetön muuli."
Aika pitkälle pitää mennä ennen kuin ymmärrys palautuu.
Kyllä Jumala avaa meidän silmämme hyvinkin monella tavalla.
Eikä pelkästään uskosta osattomien.
Kyllä joskus meidänkin älli pimenee eri asioiden äärellä.
Me tarvitaan sitä, että Jumala palauttaa meidät ruotuun.
Niin kävi myös tuossa psalmissa. On muuten mielenkiintoista, Marko, -
että kun historioitsijat tutkivat Nebukadnessarin historiaa, -
niin sieltä löytyy, vuosilta 582-575 eKr., -
seitsemän vuotta kestänyt jakso, -
jossa ei löydy yhtään kuninkaallista määräystä.
Nebukadnessar oli kuin haihtunut jonnekin. Me tiedämme, missä hän oli.
Hän oli kedolla ja ymmärryksen menettäneenä -
mutta Jumala armossaan palautti hänet takaisin -
ja osoitti hänelle kolmannen kerran valtasuuruutensa.
Minua koskettaa tämä, että Jumalalla oli tällaiselle pakana kuninkaalle, -
ylpeälle, näin valtava armo.
Mieti Niilo, tätä tilannetta. Me tulemme siihen kohtaan, -
että siellä on Nebukadnessarin seitsemän pimeää vuotta.
Siellä on tämä mies murrettu.
Omat voimat on otettu pois. Oma ylpeys on murrettu pois.
Siellä hän viimein tulee sille paikalle, -
että hän vilpittömästi nostaa katseensa Taivaan Jumalaa kohden -
ja hänen ymmärryksensä palautuu -
ja jotain väkevää tapahtuu.
Sen jälkeenhän me emme kuulekaan enää Nebukadnessarista.
Kerrotko mitä tässä luvussa 4 tapahtuu, -
ja mikä on Nebukadnessarin sanoma meille tänä päivänä?
Sanoman ydin on se, että Jumala pystyy muuttamaan -
jopa maailman valtiaiden sydämet ja murtamaan heidän ylpeytensä.
Kertomuksessahan toteutuu Raamatun sana, -
että Jumala on ylpeitä vastaan, mutta nöyrille Hän antaa armon.
Aito nöyryys aina ilmenee siinä, että ihminen pelkää Jumalaa, -
kunnioittaa Jumalaa. Ja vaikka hän saisi menestystä, -
hän tiedostaa, että tämä on silkkaa armoa.
Kun Avainmedian asioita kerrotaan seurakunnissa, -
Jumalan suuria tekoja, meillä on tapana alleviivata, -
että se on Jumalan armoa.
Tämä on siis yksi Hänen perintönsä meille.
Toinen puoli on se, että tämä tuo ilmi Jumalan pitkämielisyyden.
Nebukadnessar kuoli vuonna 562 eKr.
Arvion mukaan tämän ensimmäisen puhuttelun, -
joka alkoi sieltä Danielin kirjan toisesta luvusta, -
ja kolmannen puhuttelun välillä, joka nyt tässä sitten toteutui, -
meni yli 30 vuotta, yli 35 vuotta.
Vuodet vierii pois, tulee mieliin se laulu.
Mieti, jos Nebukadnessar olisi vastannut kutsuun -
jo ensimmäisellä kerralla. Ei olisi mennyt 30 vuotta hukkaan.
Ei olisi. - Eikä meillä olisi Danielin kirjaakaan.
Ei ehkä samanlaisena. On tämä hienoa, miten pitkämielinen Jumala on.
Odottaa aikamoisen ajan Nebukadnessarin kohdalla.
Ja tämä 4. luku on aika koskettava come back, takaisin paluu.
Me rakastamme näitä come back-kertomuksia.
Tuhlaajapoika, joka jättää isänsä kodin ja lähtee omille teilleen, -
palaa takaisin kaiken menettäneenä ja isän syli on auki.
Me muistamme vuoden 1972, me, jotka tykkäämme katsoa urheilua.
Lasse Virèn, meidän sankarimme juoksee Münchenissä ja kaatuu.
Sitten nousee ylös, ottaa porukan kiinni -
ja kirii voittajaksi, olympiasankariksi.
Me rakastamme tällaisia takaisin paluu-tarinoita.
Eikä tämä ei ole tarina vaan kertomus.
Ja nyt, se mikä on kostettavaa on tietysti -
hänen viimeinen sanoma.
Tunnemme sen Raamatun lehdiltä.
Se löytyy Danielin kirjan 4. luvusta, jakeesta 31 jakeeseen 34.
Kuuntele!
Huomaatko Marko, nyt ei puhuta muista jumalista, -
jäljellä on vain yksi Jumala.
Minä uskon, että tapaan Nebukadnessarin taivaassa.
Aamen. Niilo, kiitos. - Kiitoksia.
Sinun elämäsi voi muuttua!
Niin kuin Jumala muutti Nebukadnessarin elämän.
Tiedätkö? Jumala voi muuttaa sinunkin elämäsi.
Jumala näytti Nebukadnessarille, että valoa on tunnelin päässä.
Jos olet pimeässä tunnelissa, muista siellä on valoa lopussa.
Jumala vie sinut voittoon!
Kiitos, kun olet ollut seuraamassa tätä ohjelmaa.
Tule mukaan seuraavalla kerralla, -
kun käsittelemme Danielin kirjan lukua viisi. Jumala siunatkoon sinua!
Tekstitys: Sonja Turunen
TV7 tuo evankeliumin rohkaisevaa sanomaa jokaiseen kotiin.
Haluamme tarjota sinulle ravitsevaa ohjelmaa vuorokauden ympäri -
sinua kiinnostavista aiheista.
Jos hetki sitten katsomasi ohjelma oli sinusta koskettava -
ja haluat nähdä vastaavanlaisia jatkossakin, -
voit soittaa tukinumeroon tai lahjoittaa ruudulla näkyvälle pankkitilille.
Muista käyttää oikeaa viitenumeroa.
Tiesithän, että TV7 Arkista voit katsoa ohjelmiamme sinulle sopivana aikana.