CAFÉ RAAMATTU SPECIAL
Tarvitseeko kristinuskoa puolustaa?
Tervetuloa Café Raamattuun. Tänään vieraanani on -
Vesa Ollilainen. Tervetuloa! - Kiitos.
Olet teologian tohtori ja raamatunopettaja.
Johdat Ryttylän Kansanlähetys- opistossa apologetiikan linjaa.
Mitä apologetiikka on?
Monet kristityt eivät tiedä, mitä apologetiikka on.
Uskon kuitenkin, että monelle asia sinänsä on tuttu.
Apologetiikassa puolustetaan ja selitetään, mitä kristinusko on.
Kohtaamme kaikki näitä kysymyksiä, kun mietimme -
Jumalan olemassaoloa. Onko sitä selitetty tai perusteltu?
Voiko Raamattuun luottaa? Nousiko Jeesus kuolleista?
Miksi kaikki tämä kärsimys maailmassa? Voiko Jumala olla hyvä?
Tällaisten kysymysten parissa kaikki ihmiset kamppailevat, ja -
niillä on yhteys apologetiikkaan.
Kristillinen apologetiikka selittää kristinuskoa ja sen tarkoitusta.
Se pyrkii vastaamaan sekä meidän omiin -
että ei-kristillisestä yhteiskunnasta nouseviin kysymyksiin.
Apologetiikka on kristinuskon puolustamista epäuskoa vastaan.
Se käsittelee siis myös ei-kristittyjen kysymyksiä siitä, -
mitä kristinusko on.
Myös me kristityt tarvitsemme jotain tästä.
Voimme myös itse törmätä omiin epäilyksiimme, voimmeko -
luottaa Raamattuun jne. Silloin tarvitsemme itse apologetiikkaa.
Kyllä. Vaikka emme itse olisikaan mukana keskusteluissa, -
päivän lehdistä ja uutisista -
näkee erilaisia filosofioita ja väittämiä, joita pidetään totena.
Ne haastavat ja kyseenalaistavat kristinuskomme.
On parempi, että otamme härkää sarvista kiinni ja painimme -
näiden kysymysten kanssa. Silloin tarvitsemme itse apua, jotta -
ymmärrämme, mitä uskomme on ja onko perustaa, jolla levätä.
Meidän tulee selvittää itsellemme, mihin uskomme ja miksi uskomme, -
ja miksi näin on syytä uskoa.
Se antaa ihmisen elämään aivan erilaisen ilon ja levon, -
kun tietää, että uskolla on hyvä perusta, joka kestää.
Tällaiset haasteet ovat siunauksia.
Vaikkakin emotionaalisesti voi olla vaikeaa kohdata näitä kysymyksiä -
ja alkaa kyseenalaistaa itsestään selvinä pidettyjä asioita.
Samanaikaisesti voi tehdä löydön, että tämähän kestääkin.
Kysymyksen kritiikki ei ehkä kestä ja siinä on vakavia ongelmia, -
kun taas kristittyjen 2000 vuotta uskomat asiat kestävät sen.
Se antaa levon ja rauhan sydämeen, sekä rohkeuden mennä mukaan -
keskusteluihin ja evankelioimaan, koska perustamme kestää.
Ei tarvitse pelätä kritiikkiä vaan ottaa se vastaan uteliaasti.
Jännittävää on löytää ehkä uusi näkökulma -
kristinuskon totuusväittämiin.
Onko tämä jotain uutta meidän ajassamme?
Sanooko Raamattu, että meidän on puolustettava kristinuskoamme?
Tekikö alkuseurakunta samoin? - Kyllä, eikä vain alkuseurakunta -
vaan myös Jeesus Kristus itse. Hän oli apologeetta.
Kun palaamme Uuteen testamenttiin, näemme sen tosiasian, että -
Jeesus puolusti sanomaansa, kun kansa kyseenalaisti sen.
Hän viittasi tunnustekoihinsa sekä Johannes Kastajan todistukseen.
Kerran kansa valitti siitä, miten hän pystyi antamaan anteeksi -
halvaantuneen miehen synnit. Hän vastasi, että -
Ihmisen Pojalla on valta antaa anteeksi syntejä ja parantaa.
Hän paransi miehen, jotta kaikki näkisivät, että hän parantaa -
ja todella antaa anteeksi.
Jokainen voi sanoa niin, mutta tapahtuiko niin todella?
Hän osoitti näkyvän tapahtuman kautta, -
että jotain tapahtui myös näkymättömässä maailmassa.
Evankeliumeissa on muitakin esimerkkejä epäuskoisista, -
joille Jeesus perustelee väittämiään.
Samoin on myös Apostolien teoissa.
Jännittävä todistus on Stefanuksesta, joka lopulta kivitettiin.
Hänestä sanotaan, että hän todisti Hengen voimalla, -
siten, että vastustajat eivät voineet sanoa hänelle vastaan.
Siksi häntä vastaan tehtiin vääriä todistuksia, että hänestä päästiin.
Paavali osoitti ylivoimaisin todistein, -
että Kristus on Messias.
Paavali todisti ja perusteli, niin että ihmiset -
vakuuttuivat asiasta ja tulivat uskoon keskustelujen tuloksena.
Kirjeissään Paavali kehottaa meitä osoittamaan, -
miksi toisenlaiset uskomukset eivät päde.
Pietari sanoo ensimmäisessä kirjeessään jotain tärkeää.
Etsin sen kohdan.
1. Piet. 3:15: "...olkaa aina valmiit vastaamaan jokaiselle..."
Alkuteksti sanoo "puolustamaan".
"...jokaiselle, joka teiltä kysyy sen toivon perustusta."
Tämä valtuutus koskee kaikkia.
Paavali sanoo, että hän on saanut tehtävän puolustaa evankeliumia.
Apologetiikassa on kyse evankeliumin puolustamisesta.
On yksi evankeliumi, joka on täyttä totta ja jota kyseenalaistetaan.
Silloin vastataan ja osoitetaan, että tämä kestää.
Siihen tarvitaan apologetiikkaa.
Jeesus siis toimi näin, Raamattu kehottaa toimimaan näin -
alkukristityt tekivät niin ja tänäänkin apologetiikalle olisi tarvetta.
Jos apologetiikalla on näin vahva perustus, kuinka pääsemme mukaan?
Pitääkö odottaa, kunnes joku tulee kysymään, miksi uskot noin -
tai mistä syystä uskot, että Jeesus oli olemassa?
Täytyykö vain odottaa kysymyksiä, vai olemmeko aktiivisia?
Aina tulee kysymyksiä, joita emme ole ajatelleet ennakolta.
Yllätykseksemme saamme ja kohtaamme aina jotain uutta, jota -
emme aikaisemmin ole ajatelleet.
Tietenkin täytyy valmistautua etukäteen. Ensimmäinen lähtökohta -
on, että oppii tuntemaan uskonsa, muuten ei voi puolustaa sitä.
Jos ei tiedä, mitä kristinusko on, ei voi tehdä apologetiikkaa.
Se on perusedellytys, että tuntee, mihin kristinusko perustuu.
Sitten täytyy panostaa lukemiseen.
Hyviä kirjoja löytyy paljon, englanniksi ja ruotsiksi.
Esim. C. S. Lewisin, Kathy Kellerin tai John Lennoxin kirjoja.
Monien hyvien apologeettojen kirjoja on käännetty ruotsiksi.
Lukemalla peruskirjallisuutta, joka ei mene liian syvälle, -
tiettyihin kysymyksiin, silloin oppii paljon.
Väittäisin, että kun lukee tätä peruskirjallisuutta, -
löytää vastauksen neljään viidestä tavallisimmasta kysymyksestä.
Mikä on pahuuden ongelma, kristinuskon totuusväittämät, -
Raamatun luotettavuus ja Jeesuksen ylösnousemus sekä -
kuolemanjälkeinen elämä.
Useimmat kysymykset ovat yleensä peruskysymysten muunnelmia.
Ne kysytään ehkä eri sanoilla mutta samoin vastaväittein.
Kristityiltä kuulee joskus sellaista, että -
apologetiikka on ok, mutta ihminen on langennut.
Syntisyytemme ja ennakkoasenteemme -
vaikuttavat niin voimakkaasti, että -
emme kykene vertailemaan avoimesti erilaisia visioita.
Mitä arvelet siitä, että ihminen on niin langennut, että ainoastaan -
keskeinen sanoma voi auttaa?
Emme voi puolustaa, perustella tai sanoa syytä uskollemme.
Alkaisin kysymällä, mitä teemme kaikilla näillä raamatunjakeilla, -
joissa kerrotaan, että meidän on perusteltava uskoamme.
Ei osata perustella, vaikka pitäisi. Siitä syntyy sisäinen jännite.
Silloin on jotakin pielessä, mutta kun luemme Uutta testamenttia, -
näemme Paavalin sanoista, ettei oikeastaan kukaan etsi Kristusta, -
sillä ihminen on täysin langennut.
Samalla hän perustelee, ja osoittaa, että nämä käyvät yksiin.
Ihmiset voivat käyttää apologetiikkaa väärin, jos he ajattelevat, -
että kun annamme oikeat perusteet, -
ihminen tekee oikean ratkaisun Kristuksen puoleen.
Se on väärä lähtökohta, koska ihminen on sydämeltään ja -
ajatuksiltaan langenneessa tilassa.
Tämän voi apologetiikan avulla osoittaa ihmisille, että -
kun esitämme kristinuskolle hyviä perusteluja, langennut -
ihminen yrittää paeta totuutta.
Hän etsii monenlaisia tekosyitä voidakseen työntää -
todistuksen Jeesuksesta syrjään.
Sen apologetiikka kaivaa esiin esittämällä hyviä perusteita.
Saamme mahdollisuuden sanoa, että nyt pysähdymme tähän -
ja kysymme, mistä kaikki hämärät ja kummalliset vastaväitteet -
tulevat kristinuskoa vastaan?
Joskus tuntuu, ettei edes haluta tietää totuutta.
Silloin apologetiikka on osoittanut jotain olennaista -
langenneen ihmisen asenteesta.
Vaikka sanoisimme, ettei kristinuskoa voi pohtia järjellisesti, -
koska ihminen on älyllisestikin syntiinlangennut, -
niin käytämme silti aivojamme päivittäin.
Ihminen, joka sanoo noin ja saarnaa sitten ristiinnaulittua Kristusta, -
joutuu valitsemaan Raamatun tekstin ja rakentamaan saarnan.
Hän miettii, miten aloittaa ja ovatko lauseet kieliopiltaan loogisia.
Puhunko siten, että ruotsinkieliset ymmärtävät, mitä sanon.
Saanko sanotuksi, mitä aion sanoa, ja kuinka lopetan sanoman?
Järkeä käytetään koko ajan.
Kun ottaa pois aivot ihmisestä, ihmistä ei enää ole.
Käytämme järkeä koko ajan, tahdoimmepa tai emme.
Kysymys onkin siinä, kuinka käytämme järkeä, hyvään vai pahaan.
Olet puhunut eräästä asiasta johtamallasi Ryttylän opiston kurssilla.
Apologetiikka ei ole ainoastaan -
sanoja, vaan koko elämämme on mukana.
Meidän elämämmekin on oltava apologetiikkaa. Mitä tarkoitat?
Tarkoitan, että kristittyinä meidän täytyy saada usko ja teot -
käymään käsikädessä eteenpäin.
Ei riitä, että vain suullamme tunnustamme Kristusta -
ainoana tienä, jollemme myös toimi sen mukaan.
Tiukan paikan tullen luovumme kutsustamme tunnustaa.
Silloin eivät sanat ja teot kulje rinta rinnan.
Tarkoitan myös sitä, että, kun puhumme kristinuskostamme, -
voimme elämämme kautta osoittaa, mitä käytännön teot ovat.
Kyseessä on suunnilleen sama periaate kuin Sanan lihaksi tuleminen.
Kun uskomme Raamatun Sanaan, se muuttuu lihaksi myös meissä.
Ei ainoastaan puhuta syntien anteeksiannosta vaan tajutaan, -
että itsekin olen syntinen, joka tarvitsen anteeksiantoa.
Kun ihminen näkee asiat käytännössä, hän voi jo saada -
vastauksia kysymyksiinsä. Esim. että kristinusko on ainoa tie, -
ei tarkoita ihmisen alaspäin katsomista, -
fundamentalismia eikä ahdasmielisyyttä.
Elämällämme voimme osoittaa, että se ei pidä paikkaansa.
Ei aina tarvitse vastata, sillä totuuden oivaltaminen -
tekee meistä vaatimattomia.
Emme ole hallitsijoita, joilla on ilmestys, vaan olemme -
kerjäläisiä, jotka auttavat toisia löytämään elämän leipää.
Elämämme osoittaa, uskommeko tai sitten emme.
Sitten on vielä erilaisia alueita, joista olet puhunut.
Apologetiikkaa voimme tehdä esim. taiteen kautta -
sekä draamaa ja tiedotusvälineitä apuna käyttäen.
Sanot, että kristittyjen tulisi antaa uskon vaikuttaa tekemisiinsä.
Voimme jakaa apologetiikan karkeasti kahteen alueeseen, -
järkiperäiseen, joka puhuttelee tiettyä ihmisryhmää.
Silloin kysytään, miten perustelet Jumalan olemassaolon -
tai Jeesuksen ylösnousemuksen. Voiko Raamattuun luottaa jne.
Tämän tyyppiset kysymykset koskettavat useimpia ihmisiä.
Toinen puoli koskee enemmänkin mielikuvituksen apologetiikkaa.
Silloin apologetiikkaa katsotaan enemmän sisältäpäin.
Maistellaan totuutta, että nähdään, onko tämä hyvää.
Näytetään, mitä tarkoittaa nämä totuudet elämässämme, ja -
miten ne ilmenevät elokuvissa, taiteissa ja kirjallisuudessa.
Hyvä esimerkki tällaisesta on käyttää mielikuvitusta työkaluna.
Esim. engl. kirjailija ja filosofi C.S. Lewis, joka kirjoitti -
Narnia-kirjasarjan, esim. kirjan Velho ja leijona.
Hän sanoo, että otti kristinuskon totuuksia -
ja kuvitteli, miten pelastuksen sanoma olisi toiminut -
täysin erilaisessa todellisuudessa, toisella planeetalla.
Narnia-kirjoissa viedään kristinuskon sanoma -
eri todellisuuteen ja katsotaan, miten se muotoutuu siellä.
Voimme avautua ehkä näiden kirjojen avulla siihen todellisuuteen.
Luulemme tietävämme, mitä kristinusko on, -
mutta kun pääsemme esim. fantasia- kirjan muodossa tutustumaan, -
ehkä näemme asian uudella tavalla.
Emme olleetkaan käsittäneet asiaa ja saamme siitä uuden ymmärryksen.
Tämä voi auttaa meitä avautumaan evankeliumin sisällölle.
Uudessa testamentissa lähestytään apologetiikkaa juuri näin.
Jeesus kertoi monta vertausta.
Itse vertaukset eivät perustelleet, miksi Jumalan valtakunta on täällä.
Ne kertoivat, millainen Jumalan valtakunta on -
ja mitä ihmiselle tapahtuu. Jeesus kertoi kertomuksia.
Hän kertoi mielikuvia, joihin hän kutsui ihmisiä -
näkemään todellisuuden sisältäpäin, ymmärtämään sydämellä.
Apologetiikka voi vakuuttaa ihmisen myös subjektiivisesti, -
sisäisesti, sydämestä -
ja kykyymme kuvitella. Kyseessä on silti myös objektiivinen todellisuus, -
jossa voimme esim. tuntea, maistaa tai koskea.
Olisi niin paljon puhumista, mutta aikamme alkaa loppua.
Kysyn nyt esimerkkinä muutamia kysymyksiä, -
joihin saat vastata apologeettisesti.
Ihmiset sanovat, että katsopa tätä maailmaa. Voiko olla Jumalaa, -
kun on niin paljon kärsimystä?
Sanoisin, että Jumala tekee sille asialle jotain tulevaisuudessa.
Miltä se kuulostaa?
Sitten ehkä kysytään, että kuinka rakkauden Jumala voi tuomita.
Vastaan, että sinä juuri sanoit, että maailmassa on ongelmia.
Minä sanoin, että Jumala tekee asialle jotain.
Mutta sinä et hyväksy sitä vaihtoehtoa.
Miten sitten haluaisit asian olevan?
Sitten voisi alkaa keskustella, miksi se on ongelma, että -
maailmassa on paljon kärsimystä. Mikä olisi vaihtoehto siihen?
Ok! Jumalaa ei ole. Kaikki on kuten ennen. On kuolemaa, pahuutta, ja -
se jatkuu maailman loppuun asti.
Silloin ei ole syytä valittaa, sillä kaikki on normaalia.
Ei voi valittaa kenellekään.
Kun pahuuden ongelmasta kysytään, sanomme, että -
uskomme sisimmässämme, että on asioita, jotka ovat väärin.
Tiedämme sisimmässämme, ettei aina ole voinut olla näin.
Kun mieleemme nousee vasta- väitteitä, etsimme jonkun, jolle -
protestoida, joka kuulee ja joka voi tehdä jotain.
Silloin kysymys itse johdattaa meidät Jumalan luo.
Otamme toisen suositun kysymyksen.
On niin monia uskontoja ja tapoja nähdä Jumala, -
että miksi juuri kristinusko on totta? Eihän vain yksi uskonto voi olla oikea?
Kysyisin, että miksipä ei?
Vaikka on valinnanvaraa, ei silti tarkoita, että monet ovat oikeassa.
Se meidän pitää ottaa itse selville.
Ehkä meillä on asenne ja halu ajatella, -
ettei Jumalan luo ole vain yhtä tietä.
Haluamme, että meillä on kaikki mahdollisuudet, -
jotka johtavat samaan suuntaan.
Kuinka tiedämme, että kaikki uskonnot veisivät Jumalan luo?
Se olisi kaikkia koskeva totuus.
Vuosituhansien aikana on ollut paljon erilaisia kristittyjä, muslimeja -
ja hinduja, jotka ovat pitäneet omaa tietään oikeana.
Yhtäkkiä sinä väitätkin tietäväsi paremmin kuin kaikki muut.
Se on iso väite. Siihen halutaan kuulla hyvät perusteet.
Se on iso väittämä, että kaikki muut uskonnot ovat väärässä.
Joku ihminen tietää kaikkien uskontojen sisällön -
ja uskaltaa väittää, että kaikki muut ovat väärässä.
Ihmiset sanovat että Raamattu puhuu kyllä Jeesuksesta, -
mutta sehän on satukirja, joka on täynnä myyttejä ja virheitä.
Ensiksi kysyn, mitä virheitä siellä on.
Kerro niistä esimerkkejä.
Sitten kerron, mistä yksittäisissä asioissa on kyse.
Mielestäni ne koskevat usein Raamatun ulkopuolella esiintyviä -
muita kertomuksia, esim. jumalia, jotka kuolevat ja nousevat ylös.
Nuo kertomukset eivät pidä paikkaansa, ja nyt on samanlainen -
tullut Raamattuun. Molemmat ovat vääriä.
Mutta täytyy antaa selitys sille, miksi nämä tekstit ovat vääriä.
Ei riitä, ettei usko Raamatun ulkopuolisiin teksteihin.
Raamatun teksteistä keskustellaan niiden omista lähtökohdistaan.
Jos sanotaan, että Jeesus nousi kuolleista, siihen on syy.
Mitä historiallisia perusteluja tälle tosiasialle on?
Hauta oli tyhjä. Kaikki tiesivät, miten Jeesus haudattiin.
Opetuslasten muutos ja muut asiat, jotka parhaiten selittyvät sillä, -
että Jeesus todella nousi kuolleista riippumatta siitä, -
tapahtuiko Raamatun ulkopuolella jotain vastaavaa vai ei.
Tietyissä teksteissä on kyllä yhtäläisyyksiä.
Se voi todistaa siitä, että monilla tahoilla on mietitty, -
että voisi olla olemassa Jumala, -
joka kuolee ja nousee ylös.
Raamatussa on kyse seuraavasta näkökulmasta.
ihmiskunnassa esiintyneet toiveet, -
joita ilmaistiin myyteissä ja toisissa uskonnoissa, -
toteutuivat, kun Jumala syntyi oikeasti ihmiseksi, kuoli ja nousi ylös.
Sadusta tulee totta.
Kiitos Vesa Ollilainen, että jaoit Raamatun kehotusta aiheesta, -
joka on tänään hyvin tärkeä!
Kiitos teille rakkaat katsojat, että seurasitte Café Raamattua!
Kristinuskolle on hyvät perustelut, joita olemme vähän tarkastelleet -
täällä tohtori Vesa Ollilaisen kanssa.
Hyviä kirjoja löytyy paljon.
Tutki kristinuskoa mutta tee se avoimin mielin.
Mitä, jos se on totta? Siunausta! Nähdään taas Café Raamatussa!
Suomennos: Anneli Olin