PIIBLIKOHVIKU ERISAADE
Kas kristlus vajab kaitsmist?
Tere tulemast Piiblikohvikusse.
Täna on mul külas Vesa Ollilainen.
Tere tulemast! - Aitäh.
Oled teoloogiadoktor ja piibliõpetja.
Juhid Ryttylä Rahvamisjoni Kolledžis apologeetika suunda.
Mis on apologeetika?
Paljud kristlased ei tea, mis apologeetika on.
Usun siiski, et paljud on teemaga tuttavad.
Apologeetika tähendab kristluse kaitsmist ja selgitamist.
Kohtame kõik neid küsimusi, kui mõtiskleme Jumala olemasolu üle.
Kas seda on põhjendatud või selgitatud?
Kas Piiblile võib loota? Kas Jeesus tõusis surnuist?
Miks on maailmas kogu see kannatus?
Kas Jumal saab olla hea?
Selliste küsimustega maadlevad kõik inimesed
ja neil on seos apologeetikaga.
Kristlik apologeetika selgitab kristlust ja selle tähendust.
See püüab vastata nii meie endi
kui mittekristlikust ühiskonnast kerkivatele küsimustele.
Apologeetika on kristluse kaitse uskmatuse vastu.
See käsitleb seega ka mittekristlaste küsimusi selle kohta,
mis kristlus on.
Ka meie kristlased vajame sellest midagi?
Võime isegi põrkuda oma kahtlustega,
kas usaldada Piiblit jne. Siis vajame ise apologeetikat.
Jah. Isegi kui me ei osaleks debattides,
näeb päevalehtedes ja uudistes
erinevaid filosoofiaid ja väiteid, mida peetakse tõeks.
Need kahtlevad meie kristluses ja muudavad selle küsitavaks.
On parem härjal sarvist haarata ja nende küsimustega maadelda.
Siis vajame ise abi, et mõista, mis meie usk on,
ja kas on mingit alust, millele toetuda.
Peame endale selgeks tegema, millesse usume ja miks
ning miks on põhjust nii uskuda.
See annab inimellu täiesti teistmoodi rõõmu ja hingamise,
kui tead, et usul on hea alus, mis vastu peab.
Sellised väljakutsed on õnnistuseks.
Isegi kui emotsionaalselt võib nende küsimuste kohtamine raske olla
ja võib hakata kahtlema iseenesestmõistetavaks peetud asjus.
Samal ajal võib avastada, et see peabki vastu.
Küsimuse kriitika ei pea ehk vastu ja selles on tõsiseid probleeme,
kristlaste 2000 aastat usutud asjad aga kannatavad kriitikat.
See annab südamesse rahu ja hingamise
ning julguse osaleda vestlustes ja evangeliseerimises,
sest meie vundament peab vastu.
Pole vaja karta kriitikat, vaid see uudishimuga vastu võtta.
On ehk põnev leida uut vaatevinklit
kristluse tõeväidetele.
Kas see on meie ajal midagi uut?
Kas Piibel ütleb, et peame oma kristlikku usku kaitsma?
Kas algkogudus tegi seda? - Jah. Ja mitte ainult algkogudus,
vaid ka Jeesus Kristus ise. Ta oli apologeet.
Kui naaseme Uude Testamenti, näeme fakti,
et Jeesus kaitses oma sõnumit, kui rahvas selles kahtles.
Ta viitas oma tunnustähtedele ja Ristija Johannese tunnistusele.
Kord kaebas rahvas, et kuidas Ta sai andeks anda
halvatud mehe patud. Ta vastas,
et Inimese Pojal on meelevald anda andeks patte ja tervendada.
Ta tervendas mehe, et kõik näeksid, et Tal on vägi tervendada
ja tõepoolest andeks anda.
Igaüks võib seda öelda, kuid kas see tõesti juhtus?
Ta näitas nähtava sündmuse kaudu,
et midagi toimus ka nähtamatus maailmas.
Evangeeliumis on teisigi näiteid uskmatutest,
kellele Jeesus oma väiteid põhjendas.
Samuti Apostlite tegudes.
On põnev tunnistus Stefanosest, kes lõpuks kividega surnuks loobiti.
Tema kohta öeldakse, et ta tunnistas Vaimu väes nii,
et vastased ei suutnud talle midagi vastu öelda.
Seepärast esitati tema vastu valetunnistusi, et temast vabaneda.
Paulus näitas ületamatute tõenditega,
et Kristus on Messias.
Paulus tunnistas ja põhjendas nii, et inimesed veendusid asjas
ja tulid vestluste tulemusel usule.
Paulus õhutab oma kirjades meid näitama,
miks teistsugused uskumused enam ei kehti.
Peetrus ütleb oma esimeses kirjas midagi tähtsat.
Otsin selle koha üles.
1Pe 3:15 - "...olles alati valmis kostma igaühele ..."
Algtekst ütleb 'kaitsma'.
"... kes teilt pärib aru lootuse kohta, mis teis on."
See õhutus puudutab kõiki.
Paulus ütleb, et ta on saanud ülesande kaitsta evangeeliumi.
Apologeetikas on tegu evangeeliumi kaitsmisega.
On üks evangeelium, mis on tõsi ja milles kaheldakse.
Siis vastatakse ja näidatakse, et see peab vastu.
Selleks on vaja apologeetikat.
Jeesus toimis nii. Piibel õhutab meid nii toimima,
algkristlased tegid seda ja tänagi on apologeetikat vaja.
Kui apologeetikal on nii tugev alus, kuidas sellega kaasa minna?
Kas oodata, kuni keegi tuleb küsima, miks sa nii usud
või mille alusel sa usud, et Jeesus oli olemas?
Kas alati peab küsimusi ootama või tuleb aktiivne olla?
Alati tuleb küsimusi, millele me pole varem mõelnud.
Oma üllatuseks saame ja kohtame alati midagi uut,
mida me varem pole mõelnud.
Muidugi tuleb ka ettevalmistusi teha. Esimene lähtekoht on,
et tuleb oma usku õppima tunda, muidu ei saa seda kaitsta.
Kui ei tea, mis kristlus on, ei saa apologeetikat teha.
See on peamine eeldus, tundmaks, millel kristlus põhineb.
Seejärel tuleb panustada lugemisele.
Häid raamatuid on palju, nii inglise kui rootsi keeles.
Ntks C. S. Lewise, Kathy Kelleri või John Lennoxi omad.
Paljude heade apologeetide raamatuid on rootsi keelde tõlgitud.
Põhikirjandust lugedes, mis ei lähe liiga sügavale
ja spetsiifiliste küsimusteni, õpib palju.
Väidaksin, et kui lugeda seda põhikirjandust,
leiab vastuse neljale viiest kõige tavalisemast küsimusest.
Mis on kurjuse probleem, kristluse tõeväited,
Piibli usaldusväärsus ning Jeesuse ülestõusmine
ja surmajärgne elu.
Enamik küsimusi on tavaliselt põhiküsimuste mutatsioonid.
Neid küsitakse ehk teiste sõnadega, kuid samade vastuväidetega.
Kristlaste käest kuuleb vahel,
et apologeetika on OK, aga inimene on langenud.
Meie patusus ja eelarvamused
mõjutavad nii jõuliselt,
et me ei suuda avalikult võrrelda erinevaid nägemusi.
Mida arvad sellest, et inimene on nii langenud,
et aidata saab vaid keskne sõnum?
Me ei saa kaitsta, põhjendada või öelda põhjust oma usule.
Alustaksin küsimusega, et mida teha kõigi kirjakohtadega,
kus öeldakse, et peame oma usku põhjendama.
Ei osata põhjendada, kuigi peaks. Sellest tekib sisemine pinge.
Siis on midagi viltu, aga kui loeme Uut Testamenti,
näeme Pauluse sõnadest, et keegi ei otsi Kristust,
sest inimene on täiesti langenud.
Samas põhjendab ta ja näitab, et need käivad kokku.
Inimesed võivad kasutada apologeetikat valesti, kui arvavad,
et õigeid põhjendusi andes
teeb inimene Kristuse suhtes õige otsuse.
See on vale lähtekoht, kuna inimene on südame
ja mõtete poolest langenud olukorras.
Seda võib apologeetika abil inimestele näidata,
et kui esitame kristlusele häid põhjendusi,
püüab langenud inimene tõe eest põgeneda.
Ta otsib igasuguseid ettekäändeid,
et tunnistust Jeesuse kohta eemale tõrjuda.
Selle kaevab apologeetika välja heade põhjendustega.
Saame võimaluse öelda, et nüüd peatume ja küsime,
kust tulevad kõik hämarad ja kummalised vastuväited
kristluse vastu?
Vahel tundub, et isegi ei taheta tõde teada.
Siis on apologeetika näidanud midagi olulist
langenud inimese hoiaku kohta.
Isegi kui ütleksime, et kristlust ei saa mõistusega arutada,
kuna inimene on ka intellektuaalselt pattulangenud,
siis kasutame igapäevaselt siiski oma ajusid.
Inimene, kes seda ütleb ja jutlustab seejärel ristilöödud Kristust,
peab valima piibliteksti ja ehitama üles jutluse.
Ta mõtleb, kuidas alustada ja kas laused on keeleliselt loogilised.
Kas räägin seda nii, et rootsikeelsed mõistavad öeldut?
Kas saan öeldud, mida tahan öelda ja kuidas sõnumi lõpetan?
Mõistust kasutatakse pidevalt.
Kui inimesest ajud ära võtta, siis inimest pole enam.
Kasutame mõistust pidevalt, kas tahame või ei.
Küsimus ongi: kuidas mõistust kasutame? Kas heaks või halvaks?
Oled rääkinud teatud asjast ühel sinu juhitud Ryttylä kolledži kursusel.
Apologeetika pole üksnes sõnades,
vaid see hõlmab kogu meie elu.
Ka meie elu peab olema apologeetika? Mida sa silmas pead?
Mõtlen, et kristlastena peame saama oma usu ja teod
käsikäes edasi liikuma.
Ei piisa, et tunnistame Kristust ainult suuga
ainsa teena, kui me selle järgi ei ela.
Kitsaskohas loobume oma kutsest tunnistada.
Sel juhul ei lange teod ja sõnad kokku.
Mõtlen ka seda, et kui räägime oma kristlikust usust,
võime oma eluga näidata, millised on praktilised teod.
Tegu on põhimõtteliselt sama põhimõttega kui Sõna lihakssaamises.
Kui usume Piibli Sõna, saab see lihaks ka meis.
Me mitte üksnes ei räägi pattude andekssaamisest,
vaid mõistame, et oleme ka ise andekssaamist vajavad patused.
Kui inimene näeb asju praktiliselt, võib ta oma küsimustele
juba vastuseid saada. Näiteks see, et kristlus on ainus tee,
ei tähenda inimesele ülevalt alla vaatamist,
fundamentalismi ega kitsarinnalisust.
Võime oma eludega näidata, et see ei pea paika.
Alati pole vaja vastata, sest tõe aimamine
muudab meid tagasihoidlikeks.
Me pole valitsejad, kellel on ilmutus, vaid kerjused,
kes aitavad teistel eluleiba leida.
Meie elu näitab, kas usume või ei.
Oled rääkinud teistestki valdkondadest.
Apologeetikat saame teha näiteks kunsti kaudu,
kasutades abivahendeiks nii draamat kui meediaväljundeid.
Ütled, et kristlased peaksid laskma usul oma tegemisi mõjutada.
Võime jagada apologeetika robustselt kahte kategooriasse,
mõistuspõhiseks, mis kõnetab teatud inimgruppi.
Siis küsitakse, millised argumendid põhjendavad Jumala olemasolu
või Jeesuse ülestõusmist. Kas Piiblit saab usaldada jne.
Seda tüüpi küsimused puudutavad enamikku inimestest.
Teine pool puudutab pigem kujutlusvõime apologeetikat.
Siis vaadatakse apologeetikat rohkem seestpoolt.
Maitstakse tõde, et näha, kas see on hea.
Näidatakse, mida tähendavad need tõed meie elus,
ja kuidas ilmnevad need filmilinal, kunstides ja kirjanduses.
Hea näide selle kohta on kasutada kujutlusvõimet tööriistana.
Ntks Inglise kirjanik ja filosoof C.S. Lewis,
kes kirjutas raamatusarja Narnia lood. Näiteks Nõid ja lõvi.
Ta ütleb, et võttis kristluse tõed
ja kujutles, kuidas oleks päästesõnum toiminud
täiesti teistsuguses reaalsuses, teisel planeedil.
Narnia raamatutes viiakse kristluse sõnum
teise tegelikkusse ja vaadatakse, kuidas see seal kuju saab.
Võime avaneda nende raamatute abil ehk sellele reaalsusele.
Arvame end teadvat, mis kristlus on,
aga kui meil õnnestub sellega tutvuda fantaasiaraamatu vormis,
näeme seda ehk teisiti.
Me polegi asja käsitlenud ja saame sellest uutmoodi aru.
See võib aidata meil avaneda evangeeliumi sisule.
Uues Testamendis lähenetakse apologeetikale just nii.
Jeesus rääkis mitmeid võrdumeid.
Võrdumid ise ei selgitanud, miks Jumala riik siin on.
Need rääkisid, milline Jumala riik on
ja mis inimesega toimub. Jeesus rääkis lugusid.
Ta rääkis kujutluspilte, kuhu ta kutsus inimesi
nägema reaalsust seestpoolt, mõistma südamega.
Apologeetika võib mõjutada inimest ka subjektiivselt,
seespidiselt, südamest ja meie võimet kujutleda.
Asi on siiski ka objektiivses reaalsuses,
kus võime näiteks tunda, maitsta või puudutada.
Oleks veel nii palju rääkida, aga meie aeg hakkab lõppema.
Küsin näiteks mõningaid küsimusi,
millele saad apologeetiliselt vastata.
Öeldakse, et vaata seda maailma. Kas Jumalat saab olla,
kui on nii palju kannatust?
Ütleksin, et Jumal võtab sellega midagi ette tulevikus.
Kuidas see kõlab?
Siis küsitakse ehk, et kuidas saab armastuse Jumal hukka mõista.
Vastan: "Ütlesid just, et maailmas on probleeme."
Mina ütlesin, et Jumal võtab sellega midagi ette.
Kuid sina ei aktsepteeri seda võimalust.
Kuidas sa siis tahaksid, et see asi oleks?
Siis võiks hakata rääkima, miks on see probleem,
et maailmas on palju kannatust. Mis oleks selle alternatiiv?
Ok! Jumalat ei ole. Kõik on nagu enne. On surm, kurjus
ja see kestab maailma lõpuni.
Siis pole põhjust kaevata, sest kõik on ju normaalne.
Pole kellelegi kaevata.
Kui küsitakse kurjuse kohta, ütleme,
et usume sisimas, et on asju, mis on valed.
Teame sisimas, et see pole alati saanud nii olla.
Kui mõtteisse tulevad vastuväited, otsime kellegi,
kellele protesteerida, kes kuuleb ja midagi teha saab.
Siis viib küsimus ise meid Jumala juurde.
Võtame teise populaarse küsimuse.
On nii palju usundeid ja viise Jumala nägemiseks.
Miks just kristlus tõde on? Ei saa ju vaid üks usund õige olla?
Küsisin, et miks mitte?
Kuigi on valikuvõimalusi, ei tähenda see, et paljud on õiged.
Selle peame ise välja selgitama.
Ehk on meil hoiak ja tahtmine mõelda,
et Jumala juurde pole ainult üht teed.
Tahame, et meil oleks kõik võimalused,
mis viivad samas suunas.
Kuidas teame, et kõik usundid viiksid Jumala juurde?
See oleks kõiki puudutav tõde.
Aastatuhandeid on olnud palju erinevaid kristlasi, moslemeid
ja hindusid, kes on pidanud oma teed õigeks.
Äkitselt väidad sa, et tead kõigist teistest paremini.
See on suur väide. Sellele tahetakse häid põhjendusi.
See on suur väide, et kõik teised usundid eksivad.
Mõni inimene teab kõigi usundite sisu
ja julgeb väita, et kõik teised eksivad.
Öeldakse, et Piibel räägib küll Jeesusest,
kuid see on ju muinasjuturaamat, mis on täis müüte ja vigu.
Esmalt küsin, mis vead seal on.
Too mõni näide.
Siis räägin ükshaaval, milles nende puhul asi on.
Minu meelest puudutavad need tihti Piibli-väliseid muid lugusid,
näiteks jumalaid, kes surevad ja tõusevad üles.
Nood lood ei pea paika ja nüüd on sama Piiblisse tulnud.
Mõlemad eksivad.
Kuid tuleb selgitada, miks need tekstid valed on.
Ei piisa ütlemisest, et sa ei usu piibliväliseid tekste.
Piibli tekstidest räägitakse nende omas lähtekontekstis.
Kui öeldakse, et Jeesus tõusis surnuist, on selleks põhjus.
Milliseid ajaloolisi argumente selle fakti puhul on?
Haud oli tühi. Kõik teadsid, kuhu Jeesus maeti.
Jüngrite muutumine ja teised asjad, millele on parimaks seletuseks,
et Jeesus tõusis tõesti surnuist, sõltumata sellest,
kas midagi sellist väljaspool Piiblit on juhtunud või mitte.
Teatud tekstides on küll sarnasusi.
See võib tunnistada sellest, et paljudes kohtades on mõeldud,
et võiks olla olemas Jumal,
kes sureb ja tõuseb üles.
Piiblis on asi järgmises vaatevinklis.
Inimkonnas esineb lootusi,
mida väljendati müütides ja teistes usundites,
mis teostusid, kui Jumal sai tõesti inimeseks, suri ja tõusis üles.
Muinasjutust saab tõde.
Aitäh, Vesa Ollilainen, et jagasid Piiblis kiidetud teemat,
mis on täna väga tähtis!
Aitäh, head vaatajad, et jälgisite Piiblikohvikut!
Kristlikul usul on head põhjendused,
mida siin dr Vesa Ollilaisega veidi uurisime.
On palju häid raamatuid.
Uuri kristlust, kuid tee seda avatud meelega.
Mis siis, kui see on tõsi?
Jumala õnnistust! Kohtumiseni Piiblikohvikus!
Kui Piiblikohvik on abiks olnud, oled teretulnud saadet toetama.
Võid helistada TV7 Eesti telefonil 900 1777 (kõne hind 7 euri)
või teha pangaülekande ekraanil nähtavale arvele.
Märgi kindlasti ka viitenumber.
Aitäh toetuse eest! Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri