Tervetuloa Cafe Raamattuun.
Tänään puhumme muuttuneesta yhteiskunnasta ja siitä -
kuinka kristittyinä voimme elää yhteiskunnassa, josta -
tulee yhä enenevässä määrin vihamielinen kristittyjä kohtaan.
Tänään vieraanamme on Johan Candelin. Tervetuloa.
Olet ollut kauan kirkkoherrana. Teet työtä kahdessa järjestössä.
Toinen on Marttyyrikirkon ystävät, jonka perustamisessa olit mukana.
Olet tänään sen puheenjohtaja. Kertoisitko tästä vähän.
Järjestö alkoi 1982. Tarkoituksena on auttaa kärsiviä kristittyjä -
eri maissa. Meillä on työkohteita noin 30 eri maassa.
Maittemme kristittyjen tulee työskennellä kahdella tasolla.
Meidän on autettava kaikkia apua tarvitsevia.
Samanaikaisesti kirkon tulee auttaa kristittyjä, veljiämme, -
joista meillä on vastuu.
Meidän on nähtävä myös maailman kärsimys, joka jää usein huomiotta.
Oli ilo käydä johtavien kristittyjen luona ja nähdä kuinka he elävät.
Oli yllätys nähdä heidän luja uskonsa ja seurakuntien kasvu.
Sähköpostista candelin@kolumbus.fi
voit tilata uutiskirjeitä maailman tapahtumista.
Niitä lukiessasi voit rukoilla.
First step forum on toinen järjestö, jossa työskentelet. Mikä se on?
Mukana on suurlähettiläitä, kansan- edustajia, laki- ja mediaeksperttejä -
sekä kolme entistä pääministeriä: -
Bondevik Norjasta, Buzed Puolasta sekä Laar Virosta.
Mukana on myös Obaman neuvonantaja.
Pyrimme estämään konflikteja. Kaikki ovat kristittyjä.
Kuulumme eri puolueisiin, ja meillä on eri tehtäviä.
Tahdomme estää konflikteja päätymästä sotatilaan.
Siksi sen nimi on Ensimmäisen askeleen foorumi.
Foorumi on avoin tori, ei rakennuksia ei byrokratiaa.
Tapaamme ja yritämme pohtia, mitä voisimme tehdä -
yhdessä kristillisen vakaumuksemme pohjalta.
Autamme myös muslimeja tai keitä vaan uskonsa tähden kärsiviä.
Aikaisemmassa ohjelmassa www.himlentv7.se Cafe Bibeln -
puhuimme kuinka kristillinen sanoma, Jeesuksen kohtaaminen -
voi jopa lopettaa sodan. Puhuimme Kolumbian tilanteesta.
Mutta tänään puhumme jostain muusta. Olet ollut kristitty jo kauan.
Olet nähnyt sukupolvien vaihtuvan ja yhteiskunnan kehittyvän.
Mitä muutoksia yhteiskunnassa on tapahtunut 40 vuoden aikana, -
jolloin olet palvellut kristittynä?
Olet käynyt yli sadassa maassa ja nähnyt tuhansia kristittyjä johtajia.
Millaisia ratkaisevia muutoksia näet tällä hetkellä?
Moni asia johtuu globalisoitumisesta.
Ruotsi ja Suomi ovat täysin muuttuneet.
Maahanmuuttajilla on toinen tausta, uskonto ja vakaumus.
Matkustamme enemmän, koska se on halpaa.
Media kertoo uutisia koko maailmasta.
Koulussa oppii paljon enemmän maa- ilmasta kuin itse käydessäni koulua.
EU:ssa olemme yhdessä monien maitten kanssa. Tilanne on uusi.
Mielestäni vanha ajatus kansankirkosta ei enää toimi.
50-luvulla yhdelle kulttuurille ja -
ja uskonnolle perustettu kansankirkko ei toimi enää.
Itse kuulun siihen kirkkoon.
Kaikkien kirkkojen johtajien on kysyttävä tänään: -
"Tahdommeko olla ajan tasalla toimiva kirkko -
vai kuulua 50-60 -luvulle, vaikka maailma on muuttunut?"
Saisinko sanoa kaksi asiaa. Ensimmäiseksi: -
Kielteinen asenne kristittyjä ja kristillistä sanomaa kohtaan.
Toiseksi: Vihapuhe.
Oletko kohdannut jotain tällaista?
Kohtaamme vihaa. Pakistanissa seuraa kuolemantuomio -
jos arvostelee profeetta Muhammedia. Mitä tulee Suomeen niin -
olemme tilanteessa, missä meistä on tullut pluralistinen yhteiskunta.
Se tarkoittaa, ettei kukaan voi sanoa olevansa oikeassa, vaan kaikki -
ovat oikeassa. Jos joku sanoo, että Jeesus on ainoa tie Jumalan luo -
niin hän joutuu vastatuuleen, sillä se häiritsee monia muita.
Kristinuskon tilanne Pohjoismaissa on tänään se, ettemme ole vielä -
pääteasemalla, vaan toiseksi viimeisellä.
Viimeisin asema on, että risti poistetaan.
Ettei enää saa sanoa, että Jeesus on ainoa tie, -
sillä se sisältää vihaa muita kohtaan.
Se on valhe, johon emme saa pudota.
Meidän on rakastettava toisin ajattelevia.
Mutta Jeesuksen opetuslapsina -
meidän on kerrottava mitä Jeesus on sanonut.
Muutenhan Jeesus olisi valehtelija.
Suuri kysymys Euroopassa tänään: -
Onko Jeesus ainoa tie vai yksi teistä? Onko Hän ainoa Totuus vai -
yksi totuuksista? Onko Hän Elämä vai yksi monista?
Niin kauan kuin sanot, että Hän on vain yksi vaihtoehdoista, -
elämä pysyy rauhallisena.
Mutta jos sanot, että hän on ainut tie ja totuus, seuraa myrskyä.
Tapasin sinut 90-luvulla.
Sanoit jo silloin, että -
tämä tulee olemaan suuri kysymys. Olemme tätä kohti matkalla.
Onko Jeesus ainoa, jonka kautta voimme päästä Jumalan luo?
Kristityssä seurakunnassa on monenlaisia kysymyksiä.
Kirkon ja yhteiskunnan välillä on jännitteitä.
On erilaiset käsitykset mm. avioliitosta.
Sanoit jo silloin, että sinne olemme matkalla.
Kysymys Jeesuksesta on ratkaiseva.
Siteeraan itseäni kuten Windsor Churchillkin teki.
Kielteisten ajatusten aalto Jeesuksesta yhteiskunnassamme -
on johtanut erittäin vaaralliseen tilanteeseen, -
jossa monet vaikenevat.
Elämme tänään hiljaisessa maassa.
Jos joku uskaltaa sanoa, mikä kristillinen sanoma todellisesti on, -
että Jumalan viha syntiä kohtaan -
vaatii uhriksi hänen oman poikansa Jeesuksen, -
se ei ole nyky-yhteiskunnassa käypä sanoma.
Jos joku pitää kiinni tästä sanomasta, niin sanotaan helposti -
olevan vihaa muita kohtaan.
Missään tapauksessa se ei ole sitä. Emme saa uskoa sellaista väitettä.
Samanaikaisesti on siirtolaisia vastustavia ryhmiä, jotka vihaavat.
Kristittyinä meidän on pysyttävä erosta vihapuheesta, muttei -
hyväksyä, että sanoma Jeesuksesta ainoana tienä olisi vihapuhetta.
Ehdottomasti ei. Siinä tapauksessa Raamattu tulisi kieltää.
Se, joka vastustaa vihapuhetta, -
tekee sen sillä tavalla, -
ilmaisee itse vihaa. - Ehdottomasti.
Jos joku sanoo, että Jeesus on ainoa tie, -
hän saa osakseen vihaa, kun häntä ojennetaan "vihapuheesta".
Esim. "Vihaan kaikkia, jotka vihaavat siirtolaisia."
Nykytilanne on kirkoillemme valtavan haasteellinen.
Roomalaiset eivät tienneet valtakuntansa kasvaessa, -
miten suhtautua uskontoihin, joita oli paljon.
Joku keksi, että rakennetaan -
kaikille jumalille yhteinen temppeli nimeltä Pantheon.
Kaikki saivat viedä sinne oman pyhän symbolinsa.
Se toisi rauhan eikä olisi vihapuhetta, että on vain yksi tie.
Vain kristityt kieltäytyivät siitä. He sanoivat: "Emme voi koskaan -
panna ristiä jonkun muun rinnalle. Uskomme, että risti on ainoa tie."
Heidät heitettiin leijonien eteen raadeltaviksi.
He olivat valmiita kuolemaan uskonsa tähden.
Ellei uskon puolesta kannata kuolla, ei sen puolesta kanna elääkään.
Eurooppaan ollaan rakentamassa isoa Pantheonia, -
jossa kaikki kelpaa, mutta se on iso valhe.
Jos Rooman kristityt olisivat esitelleen Jeesuksen uutena vaihtoehtona.
Tai sanoneet, ettei Jeesus ole yhtään muita parempi.
Hän on pelastajamme, mutta toiset uskovat muihin pelastajiin.
Silloin ei olisi ollut ongelmaa.
Me olemme mukana tässä, -
mutta toisen käsityksen mukaan kaikki pääsevät taivaaseen.
He olisivat voineet tehdä tällaisen kompromissin, -
mutta he valitsivat mieluummin kuoleman.
Onko tämä tilanne, missä meidän kristittyjen on harkittava, -
mitä sanomme ja kuinka toimimme?
Esim. eräs kuusitoistavuotias tyttö kirjoitti lehdessä seuraavasti: -
"Menin kirkkoon ja sain kuulla, että olen syntinen.
Olen loukkaantunut kuultuani, että olen syntinen. En ole sellainen, -
joka myy itseään tai on varastanut. Olen hyvä ihminen."
Mitä sanoisit? Mikä on mennyt pieleen? Mitä hän ei ole ymmärtänyt?
Sanoisin, ettei kirkossa tarkoitettu pelkästään sinua.
Olemme kaikki syntisiä.
Synti on Jumalan tarkoituksen ohittamista elämässämme.
Mutta Jumala rakastaa sinua syntise- nä ja tarjoaa sinulle ikuista elämää.
Emme saa osoittaa yksittäisiä ihmisiä syntisiksi -
emmekä saa poimia Raamatusta tiettyjä syntejä suurina, -
emmekä poimia Raamatusta joitakin syntejä suurina -
samalla kun itse vaalimme monia muita syntejä.
Kysyin eräältä mieheltä, voiko hän nähdä kotoansa valtionkirkon.
Hän sanoi, että vain polvillaan hän voi nähdä kirkon ristin.
Uskon, että vasta polvillamme ollessamme voimme nähdä ristin.
Maallistunut kansa ei tahdo kuulla, ettei heidän elämänsä kelpaa.
He haluavat olla, kuten ovat. Mikään korkeampi valta-
ei saisi sanoa, että elämässämme on jotain josta tulisi tehdä parannus.
Siksi vihataan sanomaa Jeesuksesta. On sanottava, -
että sinä olet syntinen, mutta niin olen minäkin -
ja riippuvainen Jumalan armosta.
Sen perusteella mitä sanot näemme Pohjoismaissa tänään -
että kristillinen kirkko tekee valtavan hyvää auttamistyötä.
Suomessa ja Ruotsissa on valtava diakoniatyö.
Olemme hyviä tekemään ulospäin suuntautuvaa avustamistyötä.
Mutta kristillisen sanoman suhteen olemme erittäin varovaisia.
Ihmiset lähtevät kirkosta. Viime vuonna heitä oli erittäin paljon.
Matkustaessasi maailmalla tämä ei kuvaa koko kristillistä kirkkoa.
Länsimaissa näemme kirkosta ulospäin suuntautuvan virtauksen.
Samanaikaisesti olet nähnyt Afrikassa, Etiopiassa kasvavan -
maailman suurimman luterilaisen kirkon herätyksen keskellä.
Mikä on ero kutistuvan kirkkomme ja kasvavan kirkon välillä?
Uskon, että on tosi vaarallista olla kristitty kauan aikaa.
Yksityisellä tasolla totumme Jumalan armoon. Vaarallinen tilanne.
Synti ei enää polta, totumme armoon. Voi olla vaarallista.
Kirkolla, jolla on taloudellista valtaa, nukahtaa helposti.
Maittemme kirkot ovat maailman rikkaimpia.
Siksi talous, raha ja jäsenmäärä saavat liian suuren merkityksen.
Suomessa 2-3 sadasta käy jumalan- palveluksissa ja ehtoollisella.
Suurempi ongelma on se, että uskotaan kasteen -
ja kirkon jäsenyyden riittävän, vaikka kieltää Jeesuksen.
Kirkko sanoo, että jos on kastettu lapsena, niin on uudestisyntynyt.
Sitten kielletään Jeesus, mutta ollaan edelleen uudestisyntyneitä, -
koska on kastettu. Se tarkoittaa, että uudestisyntymisen merkkinä on -
Jeesuksen kieltäminen. Se on täysin järjetöntä!
Siksi haastan itseäni ja kaikkia pappeja ja piispoja: -
Varoittakaa ihmisiä, etteivät joudu ikuisesti kadotetuiksi.
Niin käy, jos käännetään selkä Jeesukselle. Älkää tuudittako ihmisiä -
uskomaan, että kun kuuluu kirkkoon, vapaaseen suuntaankin, -
kaikki on hyvin.
Vain jos kuulumme Jeesukselle, kaikki on hyvin!
Jeesusta julistetaan maailmalla, ja joka päivä tulee kristityksi 70 000.
Tämä johtuu siitä, että saarnataan haastavaa sanomaa.
Herätyksen edetessä Englannissa Johan Wesley sanoi: -
"Vihastuivatko jotkut? Kyllä. Ilahtuivatko jotkut? Monet."
Kristitty sanoma on niin radikaali, että ihmiset tulevat joko -
tosi iloisiksi tai tosi vihaisiksi. Mutta jos on välinpitämätön, -
silloin sanoma on esitetty väärällä tavalla. Pappien koulutus tänään -
lut. kirkossa ei vastaa tämän päivän asettamia vaatimuksia.
Meillä tulisi olla evankelistoja, jotka matkustelevat.
Meidän tulisi kouluttaa pappeja julistamaan aivan eri tavalla.
Saarnaaminen on kriisissä.
Jos ihmiset eivät eroa kirkosta, tilannetta pidetään hyvänä.
Olen eri mieltä.
On helppoa alkaa ajatella kapeasti.
Tapasin lentokoneessa ruotsalaisen pariskunnan.
He olivat matkalla Kiinaan. Kysyin heiltä, tiesivätkö he, -
että Kiinassa on vähintään 50 miljoonaa kristittyä.
He uskovat Raamattuun ja Jeesukseen ja elävät uskon mukaan.
Monet ihmiset eivät tiedä mitään siitä, kuinka suuria seurakuntia -
on Kiinassa, Afrikassa ja Aasiassa.
Viimeisten 20-vuoden aikana enemmän muslimeja on kääntynyt -
kristinuskoon kuin koko islamin historian aikana.
Monet eivät tiedä sitä.
Mitä muita tuntomerkkejä selvän sanoman lisäksi olet nähnyt?
Tietysti rohkeus. He ottavat riskin vangitsemisen uhalla.
He uskovat, että kaikilla on oikeus kuulla evankeliumi.
Ajatellaanpa, että olet kuoleman sellissä -
kymmenen muun kanssa.
Ja saat tietää kuinka voi kuoleman sijasta vapautua.
Velvollisuutesi on kertoa siitä muille.
He pitävät velvollisuutenaan kertoa sanomaa muille.
Heillä on hätä sieluista.
Täytyy mennä kyliin, joissa ei olla kuultu Jeesuksesta.
Koulutamme 1000 evankelistaa -
eri puolilla Himalajaa vajaan 3000 metrin korkeudella.
Siellä ei ole koskaan kuultu Jeesuksesta.
Heillä on oikeus kuulla evankeliumi.
Taantuva kirkko ei enää välitä lähetys- eikä evankeliointityöstä.
Kasvavan seurakunnan merkkinä on evankeliointi ja lähetys.
Kuulee pian, jos seurakunnalla on näky evankelioinnista.
Mongoliassa eräs pastori sanoi, että siellä oli kyliä, jotka eivät olleet -
koskaan kuulleet Jeesuksesta. Hän kysyi tahtoiko kukaan lähteä.
Kolme nousi heti.
Kysyttäessä, milloin he voisivat lähteä yksi sanoi: -
"Heti kirkon jälkeen. Lähetän tiedon kotiin, että olen lähtenyt sinne."
Meillä on paljon enemmän oppimista kärsivältä seurakunnalta -
kuin Hollywoodilta.
Monien mielestä Pohjoismaiden kirkot ovat toivottaman byrokraattisia.
Valtava organisaatio, paljon erilaisia virkoja, mutta olemme -
menettäneet tavan, kuinka elää kristittynä, -
kuinka yksinkertaisesti todistaa uskosta, kuinka elää yhdessä -
ja auttaa toisiamme ja ulkopuolisia.
Olemmeko jäykistyneet?
Meillä on tarve osoittaa yhteiskunnalle olevamme aktiivisia.
Teemme sen asettamalla uusia virkoja ja rakentamalla byrokratiaa.
Mutta kirkon tehtävään ei kuulu monet virat ja suuri byrokratia, -
vaan se, että ihmiset saavuttavat ihmisiä sanomalla Jeesuksesta.
Niissä kirkoissa, jotka kasvavat kaikki ovat lähetyssaarnaajia.
Ja jokainen ihminen, joka ei usko on lähetyskenttää.
Tähän pitää palata.
Jos joku kysyisi sinulta: -
"Tämä on tilanne. Elän täällä Pohjolassa. Mitä voisin tehdä?
Tahtoisin olla mukana kasvavassa kirkossa.
Mitä haluaisit sanoa täällä asuvalle, -
joka haluaa kantaa vastuuta?
Laulamme: "Tahdon elää, tahdon kuolla Pohjolassa."
Toivottavasti se ei tarkoita hengellistä vaan luonnollista kuolemaa.
Ensiksi: Et ole yksin. On valtava verkosto ihmisiä, jotka tahtovat -
edistää Jumalan valtakuntaa. Tilaa Marttyyrikirkon ystävien kirje.
Näet uuden työn, joka alettiin Eritreassa ja eri puolilla maailmaa.
Kaikki tämä vahvistaa. Kaikkialla maailmassa on sisaria ja veljiäni.
Meidän on löydettävä nämä siunaukset Jumalan valtakunnassa.
Tarvitsen paikallista seurakuntaa, mutta Jeesus puhui valtakunnasta.
Ja se meidän on löydettävä uudelleen. Saamme tietoa herätyksestä -
ja rukoustilaisuuksista. Tietoa on ja se ei maksa mitään.
Sitä vitamiinipistosta aneeminen kristikunta tarvitsee tänään.
Vuosikymmenien jälkeen nähtyäsi kaikkea sadoissa maissa, -
oletko optimistinen kirkon tulevaisuuden suhteen?
Olen kuin mies, jolta psykiatri kysyi: "Onko päätöksenteko vaikeaa?"
Hän vastasi: "Kyllä ja ei."
Olen pessimistinen kansankirkkojemme suhteen.
Ne ovat sulavia jäälauttoja, joiden johtajat ovat neuvottomia.
Olen optimistinen Jumalan valtakunnan suhteen.
Se menee eteenpäin maailmassa, ja toivoni on siinä -
ja siinä sanomassa, että Jeesus on ainut tie taivaaseen.
Sen vuoksi elän ja teen työtä.
Kirkkobyrokratia kuolee ja haudataan. Vain harvat surevat sitä.
Samanaikaisesti Jumalan valtakunta tulee kasvamaan! - Ehdottomasti!
Se kasvaa voimakkaasti joka päivä.
Kiitos, Johan Candelin, että olit kanssamme kertomassa tästä.
Sähköpostista candelin@kolumbus.fi voit tilata -
Marttyyrikirkon ystävät - kirjeen ja saada lisätietoa.
Voit kannattaa First Step Forumin ja Johanin työtä ja matkoja.
Voit tukea vainottuja kristittyjä -
ja joilla on erilaisia tarpeita.
On todella mahtava etuoikeus saada olla mukana Jumalan valtakunnassa.
Tiedän, että kaikilla meillä on jokin lahja, jokin mahdollisuus -
jonka Jumala on meille antanut. Elämällämme on suurempi tarkoitus, -
kuin itse uskomme. Toivotan sinulle Jumalan runsasta siunausta.
Muista, että Jeesuksen valtakunta tulee lopulta voittamaan.
Nähdään taas Cafe Raamatussa. Herra kanssasi!
Suomennos: Kirsti Eastwood