CAFÉ BIBELN
Välkommen tillbaka till programmet.
Idag gästas vi av professorn från Jyväskylä universitet, -
Tapio Puolimatka, välkommen. - Tack.
Tapio är professor i utbildningsteori- och tradition, -
från Jyväskylä universitet.
På senare tid har du skrivit ett antal böcker, -
där du funderar på frågor bl.a. kring skapelsen och Guds existens -
ur den senaste vetenskapsfilosofins perspektiv.
I boken om tro, vetenskap och Bibeln diskuterar du också bibelforskning.
Här pekar du på att något som är mycket centralt -
är vår uppfattning om Jesus Kristus.
I din bok talar du om uppståndelsen -
och citerar forskaren Gary Habermas -
som lyfter fram 12 historiska fakta -
som de flesta forskare anser vara sanna.
Fakta som har med Jesu uppståndelse att göra.
Det första han nämner är att Jesus dog och korsfästes av romarna.
Alla forskare medger att Han dött genom korsfästelse.
Han begravdes sannolikt i en privat grav.
Efter Jesu död var lärjungarna nere och hade förlorat hoppet.
De trodde att Jesus var Messias, men så dog Han bara.
Men Jesu grav visade sig vara tom mycket snart efter begravningen.
För det femte hade lärjungarna upplevelser -
som de trodde var den uppståndne Jesus.
Resultatet av dessa upplevelser -
var att lärjungarnas liv förändrades totalt -
och att de var redo att dö för sin tro.
Samma lärjungar som var depri- merade och hade förlorat hoppet -
förändrades som resultat av mötena med den uppståndne Jesus.
De blev modiga vittnen.
Redan mycket tidigt predikades Jesu kroppsliga uppståndelse.
Lärjungarna predikade om det i Jerusalem.
I staden där Jesus tidigare hade korsfästs och begravts.
Evangeliets budskap fokuserade på Jesu död och uppståndelse.
Detta ledde till att söndagar blev mötesdag för de första kristna, -
även om majoriteten var judar som lärt sig helga sabbatens vilodag.
Jesu bror Jakob, som tidigare var tvivlare, -
omvände sig när han trodde att han mött den uppståndne Jesus.
Det tolfte och sista: bara några år senare -
blev Saulus, som senare blev Paulus, -
en kristen som följd av mötet med den uppståndne Jesus.
Här har vi 12 realiteter som de flesta forskare medger att stämmer.
Ändå är det många av dem som inte tror -
att Jesus uppstod och är Guds son.
Varför är det så svårt att tro, trots att realiteterna talar för?
Det är ju inte bara det.
En del av forskarna är ju kristna på ett personligt plan -
och tror att Jesus är uppstånden, -
men de tänker sig att forskningen inte kan säga något om det, -
huruvida Jesus är uppstånden eller inte.
Här ser vi ett märkligt tankefel hos de här personerna.
I forskning är det ju helt normalt att förutsätta utgångspunkter -
även om vi inte har direkta iakttagelser av dem.
Titta på när elektronen hittades.
Två forskare tittade på samma fakta.
Den ena var en så kallad positivist, -
som ansåg att man inte kan spekulera -
när man har fått ett visst mätresultat, -
att det pekar mot någon partikel i bakgrunden.
Forskningen avstannade då han saknade direkt iakttagelse.
Att man iakttagit effekter tillät dem inte att spekulera.
Så forskningen slutade där.
Men den andre forskaren såg på realiteterna -
och slog fast att man kunde anta att det fanns en partikel.
Och man kunde fortsätta forska utgående från detta.
Många kristna forskare är i det avseendet positivister.
Inom vetenskapsfilosofi definieras de här personerna -
som personer som tänker att vi inte kan dra slutsatser -
om hur realiteterna bäst förklaras.
Så de medger att realiteterna stämmer.
Att Jesus korsfästes, dog och begravdes, -
och att lärjungarna var förtvivlade innan man hittade den tomma graven.
Lärjungarna träffade Jesus och kristendomen tog fart.
Men de vill inte medge att bakom Jesu uppståndelse har vi Gud.
De vill göra gällande att vetenskapen inte kan studera Gud.
Men är det så?
Nej så är det inte.
De har en väldigt enkel syn på vad forskning betyder.
Självklart kan man inte studera Gud som i ett provrörsexperiment.
Men det betyder inte att vi inte skulle kunna -
få kunskap om Guds verk genom vetenskap.
Att kunna utläsa tecken på exempelvis intelligens.
Eller som i det här fallet, -
att utgående från fakta kunna utläsa hur Gud har verkat i historien.
Om vi i vår värld kan utläsa tecken som pekar på design, -
och om vi tolkar det som att det är mer sannolikt med en designer, -
än att det inte finns någon, -
varför är det då så problematiskt, -
i samband med Jesu död och den tomma graven, -
och att lärjungarna mötte Honom, -
att förutsätta att i bakgrunden finns världsalltets skapare?
Ingen annan kan ju väcka folk från döden.
Det här är ett mycket enkelt tankefel.
Som väldigt ofta görs.
Självklart måste vi ju välja den förklaring, -
och i det här fallet den enda förklaring, som kan ge svaret.
Nu medges det ju att det inte finns något rent naturalistisk, -
det vill säga något som bygger på naturliga förklaringsmodeller, -
som skulle förklara de här realiteterna.
För man måste ju på något sätt förklara -
hur denna samling förtvivlade lärjungar -
grundar en hel världskultur.
Ganska många svarar ju här att: "Ja, deras liv förändrades, -
men vi vet inte varför."
Det här är ju lite som att avsluta sin forskning, -
istället för att fortsätta och söka förklaringen.
Och i det här fallet...
I vetenskapen gör vi ju hela tiden -
olika antaganden om saker som vi inte har observerat direkt.
Om vi har tillräckliga skäl, och inte har några andra sätt -
att förklara specifika realiteter.
Jesu uppståndelse sker ju inte i ett tomrum.
Vi kan ju studera Jesu liv på basis av trovärdiga historiska källor.
Det här har vi avhandlat i tidigare program.
Hur Bibeln och Nya Testamentet är historiskt trovärdiga.
Dessa källor berättar om Jesu liv.
Vi vet att Han under sin livstid -
likt ingen annan vi känner till -
utförde handlingar som uppfyllde Gamla Testamentets profetior.
I Gamla Testamentet beskrivs hurdan den Messias är som ska komma.
Jesus kommer och uppfyller dessa saker -
varefter Han korsfästs och begravs.
När Han sedan återuppstår så sker det ju inte i ett tomrum.
Det är en del av helheten.
En meningsfull avslutning av ett liv av uppfyllda profetior.
Det enda som fanns kvar var att uppväckas från de döda.
Som Gamla Testamentet säger, att döden inte kan få grepp om Honom.
Är det så att när Jesus uppväcks från de döda -
är det en så radikal realitet att den tvingar oss att välja -
att om Jesus faktiskt återuppstod -
så kan Han inte ha varit en helt vanlig människa.
Han måste vara Gud.
Bara Gud kan övervinna döden.
Ett av grundproblemen idag är en viss dogmatism.
Vi lever idag i ett ganska intellektuellt fantasilöst läge.
Med hjälp av dålig argumentation försöker man dölja uppenbara fakta.
Historiska källor visar att Gud uppväckte Jesus från döden.
Vi vet helt enkelt detta.
Påståenden om att vi inte kan veta detta -
eftersom vi inte har fotobevis av ögonblicket när Han uppstod, -
så är ett lika ohistoriskt argument -
som när vissa förvrängare påstår -
att vi inte på riktigt kan veta om Förintelsen verkligen skedde.
Det är ju möjligt att alla foton är förvrängda -
och att allt är påhittat och att folk bara ljuger.
Om vi följer denna linje, vad kan vi då veta om historien?
Ingenting.
Det finns ju faktiskt en stor grupp som förnekar Förintelsen.
Vad gäller Förintelsen är det ju ett faktum att t.ex. -
den polska motståndsrörelsen -
inte vågade berätta för de allierade om den verkliga omfattningen -
utan minskade antalet offer till en tiondel.
De var rädda att förlora sin trovärdighet annars.
Ingen skulle ju tro att man avrättade folk i den omfattningen.
Finns det likheter i att budskapet var så omskakande?
Det går inte att tro på en så otrolig berättelse.
Finns samma analogi kring Jesu uppståndelse?
Den är så revolutionerande.
Att det verkligen är Guds Son som judarna väntat hundratals år på.
Den som har förutsagts i Skrifterna.
Att Han tagit makten över döden och återuppstått.
Man kan liksom inte tro det.
Ja delvis, men nu när det handlar om forskare, -
så vet vi att de måste skydda sin position.
Om du i dagens akademiska värld -
till exempel i Finlands teologiska värld -
högt säger att vi utgående historiska källor kan veta -
att Gud har väckt Jesu kropp från de döda, -
så blir du marginaliserad.
Ingen karriärfokuserad forskare vill ju detta.
Man vill ju göra karriär och få bättre positioner.
Människans fåfänga påverkar.
Det är inte trendigt i dagens samhälle.
Det påverkar väldigt mycket vad man påstår sig tro på.
Det logiska avgör inte alltid.
Om man tänker på den revolutionerande betydelsen, -
så betyder ju Jesu uppståndelse också -
att Han är nyckeln till att förstå hela Bibeln.
Genom Honom kan vi förstå hela Gamla Testamentet, -
från det perspektivet att det profeterar om Hans kommande.
Och sen har vi hela Nya Testamentet.
Och i Messias-profetior talas det om en evig Konung.
Det kan ju inte förklaras på andra sätt -
än att vi har en Konung som har uppstått från döden.
Och följden av detta är att människor förnyas och förändras.
Människor lär känna Gud mitt i denna fallna värld.
Lär känna Guds godhet och rättvisa.
Denna kulturella utveckling är frukten av Jesu uppståndelse.
Allt detta goda har förutsagts i Gamla Testamentet.
Korsfästelsen och uppståndelsen är tätt sammanbundna.
Teologiskt så innebär det ju att när Jesus dör för våra synder -
så om Han hade stannat i graven så skulle vi inte veta -
vad Gud faktiskt tänker om korsfästelsen av Jesus.
Men eftersom Gud uppväcker Jesus från döden, -
så är det som en garanti för att våra synder verkligen betaldes.
Jesus gick ju runt och påstod att Han kommit från Gud.
Han var på jorden som Gud i mänsklig form.
På grund av dessa påståenden korsfästes Han för hädelse.
När då Gud uppväcker Honom från de döda -
så är det Guds sätt att visa att Jesus verkligen var det Han påstod.
Bara Gud kan uppväcka Honom, och när Han gör det -
så bevisar det att det Han talade om stämde.
Precis så.
Jesu uppståndelse startade en ny era.
För nu är vi tillbaka till den situation -
när vi återigen är i kontakt med den Helige Guden.
Eller alltså, människan kan återgå till detta.
Så Jesus lär oss att känna Gud.
Men Jesus lär oss också att känna oss själva.
Du skriver att det är först efter korsfästelsen -
som det ens är möjligt med äkta självkritik.
Vad menar du?
Om man tittar exempelvis utifrån vetenskapen på detta...
Självkritik är ju en central del av vetenskapen.
Samtidigt, om vi läser nutida sociologer -
så kritiserar man detta -
och säger att självkritik inte alls fungerar inom vetenskapen.
Fanatiska idéer och egenintressen påverkar väldigt mycket.
Så vetenskaplig utbildning garanterar i sig ingen självkritik.
Förutsättningarna för självkritik sitter mycket djupare än så.
Det måste vara som när man erkänner sina synder i kyrkan.
Att se sina snedvridna synvinklar.
Att se fördomarna som förblindar en.
Vår tendens till självbedrägeri gör att processen aldrig slutar.
Därför har Kristi kraft påverkat oss väldigt.
Och inte bara i vetenskapen. Låt oss tänka på relationer: -
vi har hela tiden en tendens att projicera våra synder på andra.
Vi ser våra egna synder hos andra människor.
Det står om det i Romarbrevet.
Det man dömer andra för, det är man själv lika skyldig till.
Vi påminns om detta hela tiden. Som Luther sa om barnuppfostran, -
att innan vi straffar våra barn så måste vi se våra egna synder.
För annars blir det oproportionerligt.
Är det så att Jesu korsfästelse -
gör detta möjligt då vi förutom synd också får känna nåd?
Ja, för människan kan helt enkelt inte möta ondskan i sig själv.
Det är för destruktivt att inse vilken hemsk varelse man är.
Man tappar motivationen att leva.
Varför göra något alls, när mina handlingar kan vara destruktiva?
Jag måste alltså ha en viss trygghet i -
att det finns en sådan nåd som bär mig och frälser mig.
Och också hjälper mig att begränsa min ondska.
Jesu korsfästelse och uppståndelse är ju kristendomens kärna.
Det är nyckeln till att förstå Gamla och Nya Testamentet.
Samtidigt så säger Jesus: -
"Om ni förblir i mitt ord är ni verkligen mina lärjungar.
Ni skall lära känna sanningen, och sanningen skall göra er fria."
Det verkar som att Jesus både -
styr och anknyter lärjungarna -
till att hålla sig till Guds Ord och dess trovärdighet.
Är det så att Jesus själv såg Bibeln som fullt trovärdig?
Jesus säger ju ganska tydligt: -
"Förr skall himmel och jord förgå än en enda prick i lagen faller bort."
Han talar inte ens om ord, utan om prickar.
Inte ens en prick, eller en del av ett ord, ska försvinna.
Nu finns det ju ganska mycket löst prat om Bibeln: -
att tankarna är inspirerade, men att orden inte är det.
Det är ju helt motstridigt med vad Bibeln gång på gång lär oss.
Och vad som också Jesus lär oss tydligt.
Så det är avgörande att Gud har talat till oss genom orden.
Men ofta blandar man in en tanke om -
att om man tror att Bibeln verkligen är Guds Ord -
så tror man inte då också att profeterna bara är Guds robotar?
Som bara mekaniskt upprepar ord som Gud vill att de ska säga.
Men då glömmer vi att vi har att göra med en allsmäktig Gud.
Han kan ha gett människan en sådan livshistoria -
att Han kan veta att när de talar genom den Helige Ande -
så talar de precis de orden, som David gjorde i Psaltaren.
Ord som är inspirerade av Gud.
Så att tro på att Bibeln är Guds Ord givna till oss, -
vilket Jesus bekräftar -
och som är fullt historiskt, etiskt och religiöst trovärdigt -
betyder inte att vi skulle förneka -
de personliga insatserna från profeterna och apostlarna.
Som stilen eller grammatiken.
Den grekiska grammatiken i Nya Testamentet exempelvis.
Vi påstår inte att dessa drag inte skulle synas.
Det här har att göra med Guds allsmäktighet.
Ur ett mänskligt perspektiv så ser vi en mekanisk process, -
men Gud agerar aldrig mekaniskt, Han respekterar alltid individen.
Ändå kan Han styra händelseförlopp -
så att Han hittar de personer som kan föra vidare uppenbarelsen.
Varför är det så viktigt med Bibelns fulla trovärdighet?
Som du konstaterar så finns det mycket löst prat om detta.
Och inte bara i kyrkan.
Utan också i sammanhang vi inte är vana vid.
Också bland väckelsekristna börjar det uppstå diskussioner -
om att Bibeln kanske har vissa fel och inte är helt trovärdig.
Varför hålla fast vid Bibelns fulla trovärdighet?
För mig är det en sanningsfråga.
Om Bibelns ord är trovärdiga så kan vi inte påstå tvärtom.
När jag så här långt har tittat på de här listorna med fel -
så har jag inte hittat något som pekar på historiska fel.
Ännu mer skrattretande är de listor som påstår sig hitta motstridigheter.
Listorna talar ofta om att dessa läsare inte kan uppfatta -
skillnaderna i tankesätt mellan de olika böckerna i Bibeln.
Så att lita på Bibelns fulla trovärdighet betyder inte -
att vi skulle sluta forska i Bibeln utan tvärtom -
så forskar vi i varje detalj ännu noggrannare.
Jag ser inget skäl att sluta tro på Bibelns fulla trovärdighet -
innan någon visar mig ett enda icke trovärdigt ord.
Än så länge har jag inte sett någon göra det.
Självklart finns det människor som har gjort vissa listor, -
där man har ett par förslag på brister.
Men ofta är de ganska lätta att bemöta -
och de hänvisar ofta till vår okunskap.
Om två beskrivningar av samma händelse skiljer sig -
och vi inte vet varför -
så betyder det ju inte att ingen av berättelserna stämmer.
Så länge de inte motsäger varandra.
Vi är ju hela tiden i läget, och Gud vill att vi är det, -
att vi har intellektuella utmaningar i Bibeln.
Det är inte meningen att vi ska vara passiva intellektuellt.
Jag tror att det handlar om att bibehålla en sorts akademisk ära.
Vilken teolog som helst kan med ganska lösa uttalanden påstå -
att det finns brister i Bibeln, och då ses detta som kritik.
Men påstår man tvärtom, så ser man det som kritiklöst.
Så du kan bevisa din kriticism, genom att vara mycket okritisk.
Bara att titta på detaljer som på ytan verkar vara motstridiga, -
eller genom att skapa märkliga berättelser...
Ofta är de bara löst prat.
Man hittar på berättelser som ska förklara något.
Tack för att du kom hit och pratade om Bibelns trovärdighet, -
Tapio Puolimatka.
Tack också alla tittare för att ni var med igen, -
vi får studera Bibeln med öppet sinne och den tål det.
Den är trovärdig.
Ha en välsignad vecka och vi ses igen.
Översättning: Himlen TV7