CAFÉ BIBELN
Välkommen tillbaka till programmet.
Idag diskuterar vi med professorn i utbildningsteori och tradition -
Tapio Puolimatka, välkommen hit. - Tack.
Tapio är från Jyväskylä universitet och har skrivit flera böcker.
Din senaste bok heter -
"Tiedekeskustelun avoimuuskoe" (Vetenskapssamtalets öppenhetstest).
Här behandlas bland annat debatter du deltagit i på olika universitet.
Det handlar om Guds existens, evolutionsteorin och mycket annat.
Vi har i tidigare program talat om -
hur vi kan se Guds existens i naturen.
Det som brukar kallas för den allmänna uppenbarelsen.
Den är uppenbar för alla, som det står i exempelvis Romarbrevet 1: -
"Guds vrede uppenbaras från himlen -
över all ogudaktighet och orättfärdighet -
hos människor som i orättfärdighet undertrycker sanningen."
Vilken sanning är det man inte släpper fri?
"Det man kan veta om Gud är uppenbart bland dem, -
eftersom Gud har uppenbarat det för dem.
Ända från världens skapelse syns och uppfattas -
hans osynliga egenskaper, hans eviga makt och gudomliga natur, -
genom de verk han har skapat. Därför är de utan ursäkt."
Alltså de som förnekar Guds existens.
Guds existens är alltså uppenbar -
om vi ser exempelvis på hur allt är så metodiskt uppbyggt.
Vi ser design överallt.
Trots detta har man på senare tid försökt förneka detta.
Ylikoski och Kokkonen tar upp detta i en nyutkommen bok om evolution.
Här är ett exempel på hur de beskriver människans hjärna: -
"Hjärnan är inte skapad av en superintelligent ingenjör, -
utan precis som med alla evolutionära produkter, -
är den en produkt av byggmaterial och utveckling -
och är ett hafsverk och allt annat än förfinad.
Människohjärnan är en produkt av en kortsiktig evolutionär process, -
som har löst befintliga problem, utan minsta tanke på framtiden.
Därför kan man hitta betydande utvecklingsbegränsningar i hjärnan."
Ylikoski och Kokkonen påstår alltså -
att hjärnan inte är någon avancerad konstruktion.
Vad tänker du om detta, professor Tapio Puolimatka?
Till att börja med tycker jag det är intressant att -
Ylikoski och Kokkonen inte ens ser hjärnan -
som en produkt av en superintelligent ingenjör.
Ändå har inte en enda ingenjör planerat något utan denna hjärna, -
utan just med hjälp av denna hjärna.
Allt mänskligt intellekt på jorden är ett resultat av denna hjärna.
Om nu Ylikoski och Kokkonen ser sina hjärnor som dåliga hafsverk, -
så är det märkligt att de då skriver en bok, -
med hjälp av sina hjärnor -
förväntar de sig att vi läser den och rentav lär oss något.
De menar alltså att den är ett olyckligt hafsverk -
men samtidigt förutsätter de att vi tror på deras argument -
som har producerats med hjälp av detta olyckliga hafsverk.
I viss mening underminerar detta deras egen teori.
I din bok skriver du lite om den mänskliga hjärnan: -
"Människohjärnan har ungefär 100 miljarder celler -
och från vissa celler kan det utgå uppemot tvåhundratusen kopplingar.
Om man kopplar en koppling per sekund, -
skulle det ta 32 miljoner år att gå igenom hjärnans alla kopplingar."
Det säger ju något om hur otroligt finjusterad -
och överjordiskt välplanerad den mänskliga hjärnan faktiskt är.
Just det här skriver Paulus om, -
att "människan i orättfärdighet undertrycker sanningen" (Rom 1:18).
Att beskriva ett sånt finjusterat system som ett olyckligt hafsverk, -
bara för att kunna förneka Gud som dess skapare.
Allt detta går under namnet objektiv vetenskap.
Människor ser sig själva som smarta när de -
förnekar dessa uppenbara fakta om hjärnan.
På senare tid har du fördjupat dig i så kallad nyateistisk litteratur.
Litteratur av vår tids ateister och naturalister.
Är det vanligt att man först förnekar all uppenbar design?
Det vanligaste är att man medger att det ser designat ut.
Att tro på design är hela tiden en frestelse.
Men så försöker man hitta en liten detalj med något problem -
och då är ju Ylikoski och Kokkonen speciella då de väljer -
ett av världsalltets mästerverk som ett olyckligt hafsverk.
Det är deras egenartade idé.
Jag har här ett citat från Dawkins, en av de mest berömda nyateisterna.
Han medger nu att det finns design.
Han talar om geparder och gaseller.
Geparden som jagar gasellen.
- Han medger alltså att design finns inom vissa ramar.
Han säger att det finns en designer bakom geparden -
och att denne designer har skapat en fantastisk mördare.
Jag ska snart läsa vad han skrivit om geparden, -
men han talar alltså om att den är en lysande löpare och mördare.
Samtidigt talar han om den här gasellen -
som är utomordentligt väldesignad för att fly.
Han skriver sedan så här: -
"För Guds skull, vilken sida står egentligen konstruktören på?
När vi betraktar gepardens spända muskler och viga ryggrad -
kan vi oundvikligen dra slutsatsen att formgivaren" - för nu finns en -
"vill att geparden vinner tävlingen, -
men när vi tittar på den löpande, skuttande gasellen -
drar vi den rakt motsatta slutsatsen.
Vet konstruktörens vänstra hand vad den högra handen gör?
Är det en sadist som njuter av att se på denna sport -
där båda sidornas odds evigt opartiskt höjs för att få ökad spänning?"
Nu har man helt och hållet vänt på argumentationen.
Man konstaterar att det finns design in i minsta detalj.
Men nu ser man ett problem i att -
formgivaren tycks vara en sadist som skapat både geparden och gasellen.
Ja i det här läget koncentrerar sig Dawkins på -
att bevisa att Bibelns Gud inte har skapat världen.
Bibelns Gud är ju kärleksfull och allt är skapat genom Kristus.
Genom en förlåtande Kristus.
Dawkins försöker säga att "okej, jag kan acceptera att när jag -
iakttar en gepard eller gasell så verkar de vara av högsta design.
Men själva upplägget är sadistiskt.
Så om ni vill tro på en Skapare -
så måste ni tro på en sadistisk skapare."
Så å ena sidan hävdar man att inte ens hjärnan är designad, -
men å andra sidan vänder man på det och medger att design visst finns -
men att det på något sätt har att göra med lidande.
Och nu kommer vi till lidandets problem.
Han tar en insekt, parasitstekeln, som extremt exempel.
Det här är ett exempel som Darwin själv använde.
Parasitstekeln lägger sina ägg exempelvis i en fjärilslarv.
Samtidigt paralyseras fjärilslarven så den blir orörlig.
Och när ägget kläcks, så börjar larverna äta fjärilslarven inifrån.
De äter systematiskt och börjar med fetter och matsmältningsorgan.
Sist äter de nervsystemet och hjärtat.
Både Darwin och Dawkins frågar sig om -
det är möjligt att en kärleksfull Gud skapar ett sådant system?
Där parasitstekelns larver -
sakta förtär den andra larven till döds.
De äter mycket sakta så att födan hålls vid liv så länge som möjligt.
Du som kristen filosof, hur svarar du på detta?
Lidandets problem, såna här lidanden bland djuren?
Till att börja med är det intressant -
att i samma bok som Dawkins beskriver fjärilslarvens lidande -
för att bevisa att Gud är en sadist om Han existerar, -
så medger han ändå i samma bok -
att vi inte ens vet om fjärilslarver känner någon smärta.
Detta alltså i det läget då den är paralyserad.
Michael Murray publicerade nyligen en bok om djurs upplevelse av smärta.
Han lyfter fram att djur som fjärilslarver -
inte nödvändigtvis upplever någon smärta.
De har antagligen bara ett nervsystem -
som gör att de undviker beteenden som kan orsaka skada.
Givet detta så känner ju fjärilslarven inte ens smärta.
Och då har vi ingen sadism.
Så darwinisternas argument är i ljuset av detta misslyckat.
Upplevelse av smärta är en egenskap hos ryggradsdjur.
Enligt Murray är det troligen bara primater som är medvetna om det.
Så en gasell som flyr från en gepard, -
kan uppleva smärta när geparden attackerar, -
men är inte medveten om känslan på samma sätt som människan är.
Det finns faktiskt en person -
som blev riven av ett lejon.
Han berättade att han hamnade i ett sömnaktigt tillstånd -
där han egentligen inte upplevde smärta.
Chocken orsakade detta sömnaktiga tillstånd.
Så man skulle anta att djur känner samma sak.
Så när geparden attackerar gasellen -
så aktiveras tydligen en sån här process hos gasellen -
som till en viss grad bedövar smärtan.
Så vi vet alltså inte riktigt, men vi kan åtminstone ana -
att djur knappast har samma tidsperspektiv -
där den reflekterar över hur länge det gör ont och så.
Vi kan bara ha kunskap om människans lidanden.
Ett viktigt perspektiv i detta är ju -
att vi nu lever i syndafallets värld.
Gud använder djurrikets lidanden för att lära oss något.
Nu kan vi fundera lite över Dawkins och Darwins argument.
Särskilt Dawkins argument, -
eftersom han har tillgång till forskningen om djurens lidanden.
Så han vet alltså att fjärilslarven troligen inte upplever smärta.
Inte i den mån vi känner smärta.
Då kan man fråga sig varför han ändå lyfter fram detta exempel.
För att bevisa Guds sadism.
I Dawkins böcker märker man att han har läst Bibeln ganska noga.
Och i Bibeln finns faktiskt ett exempel på parasitstekel.
Det handlar då om den eviga fördömelsen. (Jes. 66)
Man skulle kunna tänka sig att Dawkins har detta ställe i åtanke -
och därför upplever detta exempel så svårt.
Skulle det kunna vara detta ställe i Jesaja 66:14, 22-24?
"Era hjärtan skall glädja sig när ni får se detta -
era ben skall få livskraft likt spirande gräs.
Herrens hand skall bli känd för hans tjänare, -
men på sina fiender skall han vredgas."
"Ty liksom de nya himlarna och den nya jorden, som jag skapar, -
blir bestående inför mig, så skall er avkomma och ert namn bestå, -
säger Herren. Och nymånadsdag efter nymånadsdag och sabbatsdag efter -
sabbatsdag skall alla människor komma och tillbe inför mig, -
säger Herren. Och de skall gå ut och se liken -
av de människor som har avfallit från mig.
Deras mask skall inte dö och deras eld inte utsläckas.
De skall vara en vämjelse för alla människor."
Så när man säger att "deras mask skall inte dö", -
så fungerar det på samma sätt som med fjärilslarvsexemplet -
att man blir uppäten inifrån för evigt.
Det är som en evig smärta.
Enligt kristen tradition har man tolkat detta som att -
att Guds son Kristus är försoningsoffret -
vars blod ger förlåtelse, men bara om man tror, -
och utan Kristi försoning så har människan en känsla av skuld.
Det är vad som bildar den eviga smärtan.
Skuldkänslan blir som en mask inuti människan.
Nu kan vi fråga oss om det är en omänsklig bild, -
om vi tar Hitler som exempel.
Med alla hans hemskheter, skulle det vara bättre om Hitler aldrig -
behövde känna skuldens vånda efter allt han har gjort?
Skulle det vara bättre än att han kände skuld?
Om han känner en smärtsam skuld så kan man ju tänka sig att han -
ändå är på en bättre plats som människa -
än när han förhärdat begår sina brott men tror sig göra rätt.
Handlar det om att enligt Bibeln så skapar ju Gud allting gott.
Men så faller människan och drar på sig allt detta -
lidande och öppnar upp för ondska och synd på jorden.
Och så blir resultatet att människan börjar protestera mot vissa saker.
Men Gud använder dessa saker som en bild för det eviga straffet.
Ja, Han har skapat naturen i den fallna världen -
på ett sätt som ger oss realistisk bild.
Till exempel om syndens konsekvenser -
och om att synd och lidande är verkligt -
och att vi kan orsaka verkligt lidande.
Också tanken om att skulden är som en mask inom oss, -
och att detta skulle kunna vara för evigt, -
är en idé som får stöd av många tänkare.
Till och med Jean Jacques Rousseau -
vars alla 5 barn omedelbart efter födseln fördes till barnhem.
Det kände han en otrolig skuld för.
Rousseau hade en tanke om att -
det är mycket svårare att leva med sin egen skuld -
än att leva med allt hemskt som andra gör mot mig.
Det andra kan jag leva med, men skuldens börda är så otroligt stor.
Du nämnde nyss möjligheten till förlåtelse.
Här är det intressant med Apostlagärningarna 3:19.
Här står det så här: "Ångra er därför och vänd om, -
så att era synder blir utplånade -
och tider av nytt liv kommer från Herrens ansikte -
och han sänder Messias som är bestämd för er, nämligen Jesus.
Honom måste himlen ta emot tills de tider kommer då -
allt det återupprättas som Gud från urminnes tid -
har förkunnat genom sina heliga profeters mun."
Här talas det alltså om allt som kom efter syndafallet.
Hur Kristus kommer tillbaka den andra gången, -
hur Han återupprättar allt.
Då korrigerar Han allt och återupprättar allt.
Allt lidande och all smärta försvinner.
Därför uppmanas vi att göra bättring och vända om.
"och tider av nytt liv kommer från Herrens ansikte -
och han sänder Messias som är bestämd för er."
Så det finns en känsla av hopp i att vi kan vända oss till Gud -
och be de första kristnas bön, "Kom herre Jesus!"
Där får vi den slutgiltiga lösningen på allt.
Men om vi inte gör bättring och istället avvisar Gud -
och avvisar alla pedagogiska exempel i naturen, -
och säger att Gud inte finns...
Då fördröjs förstås Jesu återkomst, vilket ökar lidandet.
Nu talas det ju mycket om frälsningens glädje.
Samtidigt undrar man varför de kristna fokuserar så på detta?
Det har rentav kritiserats att man läser för barn om korsfästelsen.
Precis som om det var någon sorts beundran av våld.
Så har man kritiserat kärnan i kristendomen.
Det visar ju bara att man inte förstår kärnan.
Det här är ju ett otroligt glädjeämne för varje människa.
Möjligheten att få förlåtelse.
Annars skulle vi ju vara i den sitsen att alltid när man gör något ont -
så kommer det att fräta på insidan för evigt.
Att förstå sin skuld är människans värsta kval.
Om skulden inte skulle gå att få bort, -
så skulle jag redan nu leva i ett förtappat tillstånd.
I den mening att jag förlorat den oskuldsfulla mänskliga glädje -
som vi nu får tillbaka genom Kristi blod på korset.
Därav kommer termen "fanatiker" som ibland sätts på kristna.
Det kommer sig av att vi genom förlåtelsen på grund av Jesu blod -
får en himmelsk glädje, som har befriat oss skulden.
Skulden som vi inte på något annat sätt kan undgå.
Inte ens glömska tar bort skulden.
Det finns vissa som protesterar mot det eviga straffet.
Att det är orimligt eftersom brottet begicks i tiden.
Men glömmer vi här vem det är som vi kränker?
Om man tänker världsligt på två vanliga personer som slåss -
så är det ingenting jämfört med att slå presidenten.
Men de här brotten som vi har begått -
har vi gjort mot en Allsmäktig Skapare.
Och här ska man komma ihåg att vi som har gjort brotten, -
ju faktiskt är skapade till Guds avbilder.
Om vi har gjort något fel -
och vi är skapade till Guds avbild, och Gud är ju fullkomligt helig, -
och sen om vi ser vårt brott i sin helhet, -
har vi ju redan där ett helvete, som inget kan ta bort.
Det är tillståndet vi försatt oss själva i.
Den stora gåvan är att vi kan leva i frihet, -
vi kan göra rätt och vi förstår godhet.
I denna stora gåva ingår det samtidigt att -
när vi bryter mot godheten så förstår vi att det är hemskt.
Vi har svårt att acceptera att vi gjort det.
Den ångesten kan inget utom Jesu försoningsblod ta bort.
När vi talar om evigt liv, -
och om evig fördömelse, -
är det så att om människan avvisar Kristus och Guds barmhärtighet -
kommer inget någonsin att förändra hennes hjärta.
Bara Guds barmhärtighet och Ande kan förändra människans hjärta.
Så om människan avvisar det slutgiltigt, -
så finns det i evighet inget som kan förändra henne.
Personen bara utvecklar sin ondska och egoism mot Gud.
Det kan vara svårt att förstå att Gud inte är någon diktator.
Att förstå att en allsmäktig Gud ger människan frihet.
Michail Bachtin, en sovjetisk tänkare, lyfter fram detta faktum.
Också det att människan lever för evigt med sin skuld -
handlar om att Gud ger människan frihet att leva som hon själv vill.
Människan har ju under livets gång möjlighet att motta försoningen -
och få den oskuldsfulla glädjen tillbaka.
Men om människan inte väljer det så är Gud ingen diktator.
Han bestämmer inte saker för oss.
Och tvärtom, när vi möter Guds barmhärtighet -
och Han i sin nåd öppnar våra ögon för vår skuld -
men Han ger oss förlåtelse genom Jesus, -
så utvecklar Han denna godhet i oss i evighet.
Bachtin lyfter fram det här, att Gud söker inte några blinda slavar.
Han vill ha dem som älskar Honom av fritt hjärta.
Om man inte vill älska Honom så tvingar Gud ingen till det.
Men om någon inte vill leva i kontakt med -
detta väldiga ljus och denna kärlek, så blir det ju ett liv av mörker.
Tack Tapio Puolimatka för att du var med och pratade om dessa saker.
Tack också till er alla tittare, för att ni följde med programmet.
Vi ses igen, och då talar vi om tro, Bibeln och livet.
Välsignelse över din vecka.
Översättning: Himlen TV7