CAFÉ BIBELN
Välkommen tillbaka till programmet.
Vi har med oss professorn i utbildningsteori och tradition -
Tapio Puolimatka från Jyväskylä Universitet. Välkommen!
Under de senaste åren har du skrivit en mängd böcker.
Du behandlar livets grundfrågor och skriver mycket om Guds existens.
Boken om tro, vetande och myter är något av en grundbok.
Här tar du upp olika bevis som talar för Guds existens.
Efter att ha skrivit dessa böcker -
har du rest runt och debatterat på olika universitet i Finland.
Du har mött landets ledande tänkare -
i frågor kring exempelvis Guds existens och evolutionsteorin.
Detta har lett till din nyaste bok: -
Tiedekeskustelun avoimuuskoe (Vetenskapssamtalets öppenhetstest).
När man talar om tro på Gud -
så har det under de senaste årtiondena och århundradena -
presenterats tuffa utmaningar för gudstron.
Man säger att gudstro kan förklaras -
utan att tro på någon gud och på att Bibeln skulle vara sann.
En av dessa utmanare är Sigmund Freud.
Vad tänkte han om människans tro på Gud?
Freuds teori byggde på begreppet önsketänkande.
Önsketänkandet bygger på -
människans benägenhet att tänka positivt i svåra stunder.
Han tänkte att tron på Gud har uppkommit i situationer -
där människan har känt ångest och stress på olika sätt.
När hon upplevt naturkrafterna och insett sin egen sårbarhet.
I dessa stunder av otrygghet har människan börjat hoppas.
Hon återvänder liksom till barndomen då föräldrarna tog hand om henne.
Människan börjar önska att det fanns en himmelsk Far -
som tog hand om henne på samma sätt som föräldrarna gjorde.
Freud ser Gud som en illusion skapad av det mänskliga sinnet.
När man blir medveten om denna illusion, så förstår man -
att det inte finns någon Gud på riktigt.
Vad svarar du en människa som säger -
att din gudstro bara är en projektion av en Gud i himlen -
som ger dig tröst i en rå värld?
De här argumenten om projektioner -
kan man använda mot vilken uppfattning som helst.
Argumentet går lika bra att använda mot en som förnekar Guds existens.
Man kan fråga henne: -
"Varför vill du på detta otroligt finjusterade universum projicera -
antagandet att det inte finns en rationell Skapare?
Varför vill du tro att du inte står ansvarig inför någon?"
Människan kan söka trygghet i tanken på att Gud inte finns.
Så argumentet är ett tveeggat svärd som kan vändas lite hur som helst.
Men om man tänker på de första kristna -
så är det svårt att föreställa sig att gudstron var önsketänkande för dem.
De levde i en tid av stora förföljelser.
Man matade lejonen med dem och korsfäste dem.
De torterades för sin tro.
Som Paulus sa: "Gäller vårt hopp till Kristus bara detta livet ,-
då är vi de mest ömkansvärda bland människor."
Som han sa, om vi stridit mot odjur bara på grund av någon illusion -
så är det inte meningsfullt.
Det yttre trycket riktat mot kristna talar något om -
att deras Gudsupplevelse var verklig.
Vem utstår sådan tortyr -
utan en verklig upplevelse av Gud?
Sen finns det också ett tredje perspektiv.
Om man tänker på Gud, som vill leda människan till sig -
så är det fullt förståeligt att Gud skapat oss med en Gudslängtan.
Det gör det inte alls ologiskt att tro på Gud.
Augustinus sa att vår själ är rastlös tills vi finner frid i Gud.
Denna Gudslängtan är orsaken till varför småbarn skyndar till Gud.
Den gör oss alla jämställda.
- Så vår längtan efter Gud bevisar inte frånvaron av Gud.
Lika lite som kärlekslängtan -
skulle bevisa att det inte finns andra människor.
Eller att törst bevisar vattenbrist.
Eller att vår längtan efter ordning i universum -
skulle bevisa att det inte finns någon ordning.
Tvärtom egentligen, om vi inte hade någon Gudslängtan -
så skulle man ju undra varför, eftersom all godhet finns i Honom.
Är inte det också ett problem med dessa projektiva argument -
att de helt och hållet bortser från bevisen för gudstro?
Detta har Freud kritiserats mycket för.
Han hade ateismen som utgångspunkt när han studerade religion.
Han använde källor mycket selektivt.
Han utgick från Feuerbachs tanke om att Gud är en skapelse av sinnet.
Han såg det som en självklarhet.
Jean Calvin, den i Finland mindre kända reformatorn, ska ha sagt: -
"Människan skapar gudar hela tiden, det är bara det att de är avgudar."
Ingen skapar i sitt sinne den Gud som Bibeln talar om.
Precis, och det här ser vi genom hela Bibeln.
Människan försöker fly den verkliga Guden.
Guds helighet skapar en skräckblandad vördnad inom oss.
Istället skapar vi en gud som formas efter våra önskningar.
Om vi skapar våra egna gudar behöver vi inte känna något ansvar.
En gud som inte dömer oss efter våra ord och handlingar.
Ja och det förklarar varför folk idag har slumpen som sin gud.
Tanken att materia och genetik styr vårt beteende.
Inte är vi ju ansvariga inför någon kemisk sammansättning.
På tal om gener, så har man också förklarat -
att gudstro bara är ett sorts virus.
Ja här har vi ju Richard Dawkins.
Han har egentligen skapat denna debatt.
Där talar man om gudstro som ett sorts virus eller en epidemi.
Som en sorts psykisk sjukdom eller liknande.
Med detta förhållningssätt försöker de förklara -
varför majoriteten av mänskligheten tror på Gud.
Det är ju ett problem för ateismen.
Hur ska man förklara att de flesta människor tror på Gud?
Dawkins förklarar gudstron som ett sorts smittande virus -
som bara några få människor är resistenta mot.
Det är uppenbarligen den ateistiska elitens medlemmar.
Vanliga medborgare har blivit smittade av detta virus.
Det finns ju problem med att förklara gudstro som ett virus.
Dawkins använder också uttrycket mem.
Han använder ordet mem på samma sätt som ordet gen.
Ett mem som smittar, en tanke som kopieras.
Lite som när RNA kopierar genens information.
På samma sätt kopieras ett mem från en människa till en annan.
Detta utan att människor tänker rationellt om det.
Ett av problemen med denna teori är ju att -
vi inte kan tillämpa den så här ensidigt.
Inte bara teism är ett tankevirus utan också ateism är det.
Tron på tankevirus är också ett tankevirus.
Alla vetenskapliga begrepp är tankevirus.
Ett ännu större problem med denna mem-filosofi om tankevirus -
är ju tanken att viruset kontrollerar människan.
Det kopierar sig utan att folk tänker på det och tar kontrollen.
Nyligen lyftes frågan upp i en av Oxford University Press böcker: -
Hur skiljer sig egentligen Dawkins teori om tankevirus -
från demonologin på medeltiden?
Demonologin utgick ju från att demoner kontrollerade människan.
Dawkins kallar det för memer.
Demonerna tog över människor så att de förlorade sin självkontroll.
- De gick inte att kontrollera.
- Hur skiljer sig Dawkins teori från demonologin ?
Återigen ser vi naturalisterna försöka beskriva en värld utan Gud.
Man gör det genom att kalla över- naturliga fenomen vid nya begrepp.
Hur skiljer sig detta tankesätt från tanken om en gudsmodul?
Det är mer ett neuroteologiskt argument.
Det grundas på tanken om -
att gudstron är en produkt av vissa specifika områden i hjärnan.
Det finns ett visst område för religiösa upplevelser.
Någon påstod rentav att man skulle kunna stimulera vissa områden -
och på så vis framkalla en form av religiösa upplevelser.
Det har dock kritiserats för att inte ta hänsyn till -
skillnader mellan exempelvis zenbuddism och bibelläsning.
Bibelläsning är ju en helt annan process.
Där aktiverar man hela hjärnans potential -
och den är inte begränsad till något visst område i hjärnan.
Modul betyder ju ett område i hjärnan.
Om man nu förutsätter en viss modul som aktiverar Gudsupplevelser -
så bör man veta att teorin överlag är vetenskapligt förkastad.
Gudstro är inte en produkt av ett visst område -
utan den aktiverar hela hjärnans kapacitet.
På samma sätt som att jag tror på att du finns.
Gudstro aktiverar hela hjärnan och baseras på samma mekanismer.
Trots detta resonerar Kari Enqvist i sin senaste bok om gudsmodulen.
Han antar att det finns någon sorts gudsmodul.
För honom som är en mycket övertygad ateist -
är det tydligen ett problem det här med att människor tror på Gud.
Han lyfter rentav fram möjligheten -
att man skulle kunna frigöra människor från gudstro -
genom att göra kirurgiska ingrepp som oskadliggör denna gudsmodul.
Ganska rafflande om han verkligen föreslår detta?
Han säger alltså att det är värt att reflektera över.
Han säger att frågan är lika svår att lösa som Rubiks kub.
Det kristna missionsarbetet är ett exempel han har med i sin bok.
Han tar upp den finländska missionsföreningen Såningsmannen.
Såningsmannen baseras ju på en klassisk kristen värdegrund.
Man tror på skapelsen, syndafallet, yttersta domen och Kristi försoning.
Enligt Enqvist är spridandet av denna lära en form av psykoterror.
Och han säger att goda gärningar inte hör till Såningsmannens mål.
Jag kan sammanfatta hans resonemang med att -
han ser Såningsmannens missionärer som en sorts psykoterrorister -
vilkas mål inte är att göra goda gärningar.
När Enqvist senare i boken reflekterar över gudsmodulen -
och över att genom kirurgi förändra störande troende till agnostiker -
så undrar man om dessa missionärer också borde befrias med kirurgin?
Samtidigt skulle vi bli av med mycket välgörenhet.
Baserat på beskrivningen tycks han inte veta något om missionsarbete.
Om den omätliga mängd hjälp och utvecklingsarbete som hör till mission.
Arbete som t.ex. Såningsmannen har gjort i tiotals år.
Häpnadsväckande.
Men vi går vidare och pratar lite om en annan man.
En annan man som försökt förklara religionen - Karl Marx.
Om det passar så nämner jag gärna ett annat exempel först?
Om vi definierar missionärerna som psykoterrorister -
vars mål alltså inte är att göra goda gärningar...
Vi kan ta en av missionärerna, -
Kaija Pasanen som exempel.
Efter sin doktorsexamen i kemi -
har hon tjänstgjort 30 år i Afghanistan.
Där har hon arbetat under Afghanistans hälsomyndighet.
Eller Leena Kaartinen som arbetat i både Etiopien och Afghanistan -
och som har kallats för en europeisk hjälte av tidningen Time.
I Time skildras hur Leena Kaartinen -
amputerat en liten pojkes ben med bara någon enkel djungelkniv.
Eller hur hon gjort kirurgiska ingrepp bland flygande granater.
Att de här personerna inte skulle ha gjort goda gärningar?
De är ju som själva definitionen av välgörare.
Om vi tänker oss att deras motiv är Kristi kärlek -
så vad är det som får någon att vilja att detta motiv ska opereras bort?
Ja, nu fortsätter vi med Karl Marx.
Karl Marx tänkte ju att gudstro är en produkt av ett förvridet samhälle.
Alla har hört uttrycket "religion är opium för folket".
Han ser hur det kapitalistiska samhället pressar människor.
Pressar människan till arbete och fattigdom.
Och mitt i allt detta börjar människan föreställa sig paradiset.
Där får man allt det goda som saknas här och nu.
Så det handlar om tröst igen.
- Ja. - Vad är problemet med det?
Grundproblemet är ju förstås att det kan presenteras omvänt.
Karl Marx var ju själv en del av det kapitalistiska samhället.
Så enligt hans teori kan man hävda att hans egna uppfattning -
bara var en produkt av det förvridna kapitalistiska samhället.
Han levde själv aldrig i något kommunistiskt samhälle.
Det blir lite samma problem som hos Freud.
Teorins trovärdighet faller när man applicerar teorin på honom själv.
Ofta bygger man sina teorier så att de inte gäller på en själv.
Och liksom rider på det sedan.
Vi fortsätter nu med kognitiv religionsvetenskap.
Också där finns försök att förklara gudstron, kan du berätta?
Kognitiv religionsvetenskap baseras på uppfattningen om att människan -
har mycket finjusterade intellektuella strukturer.
Och att dessa strukturer har skapat vår benägenhet att tro på Gud.
Detta då vi är benägna att se levande varelser som orsaker till händelser.
Detta har varit av värde för överlevnaden.
Så man förklarar gudstron som ett resultat av en kognitiv benägenhet.
Återigen samma problem, vi kan förklara vad som helst så.
Precis, och poängen är ju också -
att kognitionsvetenskap visar på -
en otrolig finjustering bakom det mänskliga intellektet.
Det liknar den kosmiska finjusteringen.
Båda pekar mot en rationell Skapare.
Att det finjusterade intellektet av naturen skapar en tro på Gud -
är ju fullt förståeligt om vi tänker oss som Guds avbilder.
Gud har förstås skapat en naturlig förmåga att tro på Honom.
Både Calvin och Luther tänkte så här.
Calvin sa att vi inte behöver lära ut gudstro.
Man lär sig själv, tron på Gud finns t.o.m. utan att man går i skola.
Vårt intellekt talar om ordning i världsalltet.
Det måste finnas någon som ordnat allting.
Bara när vi blir utsatta för naturalistisk indoktrinering -
börjar vetenskapsmännen förklara bort ordningen -
och använder ordningen för att argumentera för slumpen.
I ljuset av denna -
ständiga ström av försök att förklara vår gudstro, -
vad är behovet av dessa förklaringar?
Särskilt när de inte håller för kritisk granskning.
Vad behöver vi dessa ständigt nya icke-fungerande förklaringar till?
Här passar ett begrepp av professor Michael Murray ganska bra.
Begreppet teofobi.
Många lyfter fram det.
Människan har mycket svårt att möta Guds realitet.
Varför är det så svårt?
Det är ju ganska givet, för om Gud faktiskt finns så -
kan jag ju inte helt sorglöst göra vad jag vill.
Jag står ju hela tiden ansvarig inför Honom.
Thomas Nagel, en ateistisk filosof, säger samma sak.
Tanken om en kosmisk auktoritet med full makt över mitt liv, -
och inför vilken jag är ansvarig är en outhärdlig tanke.
Stora delar av den vetenskapliga ateismen är en följd av detta.
Nietzsche säger att om det fanns gudar -
skulle det vara outhärdligt att inte vara en av dem.
Alltså finns inga gudar.
I ljuset av detta blir det ganska förståeligt att då Kristus kom hit -
så kom Han inte den första gången i härlighet och ära.
Det skulle ju bara ha förstärkt vår rädsla för Guds helighet.
Vi skulle ju fly.
Istället kom Han som ett barn som är lättare att närma sig.
Han lider och dör av svaghet för vår skull.
Detta för att vem som helst ska kunna möta Honom.
Han kommer emot oss så långt det går.
Här ser vi Guds otroliga, uppsökande kärlek.
Om vi ser på mänskligheten som Gud har utrustat med intellektet, -
som av naturen leder till en tro på Honom, -
som genom vetenskapen har förmåga att se den otroliga finjusteringen, -
gett oss den moraliska förståelsen som inte förklaras utan gudstro...
Sedan har vi en längtan efter Gud.
Ändå gör människan uppror mot Gud, trots alla bevis omkring oss.
- Både i vårt inre och omkring oss.
Vårt väsen ropar till Gud, men även om vi gör vi uppror mot Honom, så -
överger Han oss inte utan bestämmer sig för att bli människa.
Accepterar att vi mördar Honom.
Och det blod som vi har utgjutit blir grunden för förlåtelsen.
Det här är Guds otroliga kärlek som kan rädda människan.
Det här är också det enda hoppet -
mitt i detta intellektuella uppror som vi lever i.
Intellektuellt uppror bygger alltid på självbedrägeri.
Tendensen är tydlig när vi studerar filosofi och vetenskap.
Människor som inom sitt eget specialområde är mycket smarta -
kan tappa intellektet helt när de börjar tala om Gud.
Människor börjar tala på basis av bräckliga argument -
och använder gudsbevis i sina argument mot Gud.
Den som är intresserad av att studera detta närmare -
kan börja med din bok: "Usko, tiede ja myytit" (bara på finska) -
där du tar upp bevis som talar för Guds existens -
och påstådda bevis mot Guds existens.
Dessutom talar du om varför vi förkastar Guds uppenbarelse.
Din nyaste bok gäller vetenskaps- samtalets öppenhetstest (på finska).
Boken bygger på debatter med flera ledande finska tänkare -
om Guds existens och frågor rörande detta.
Tack Tapio Puolimatka för att du var med i programmet.
- Tack. - Tack också till er, kära tittare.
Vi fortsätter med dessa intressanta ämnen i framtiden.
Välkommen åter.
Översättning: Himlen TV7