Piiblikohvik
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna räägime Jyväskylä Ülikooli kasvatusteaduse ja -traditsiooni
professori Tapio Puolimatkaga.
- Tere tulemast saatesse! - Aitäh!
- Oled viimaseil aastail kirjutanud hulga raamatuid,
kus käsitled erinevaid elu põhiküsimustega seotud teemasid,
kaasa arvatud Jumala olemasolu.
Sinu raamat "Usk, teadus ja müüdid" on vundamentraamat,
kus käsitled Jumala olemasolu toetavaid tõendeid.
Pärast raamatute kirjutamist oled pidanud erinevates
Soome ülikoolides ka vestlusi Soome juhtivate mõtlejatega
Jumala olemasolust, evolutsiooniteooriast ja muust.
Selle põhjal kirjutasid oma viimase raamatu
"Teadusarutelu avatuse test".
Kui räägime usust Jumalasse, siis viimaste aastakümnete
ja paari viimase sajandi jooksul on sellele esitatud ka
väga tugevaid väljakutseid ning öeldud,
et Jumala-usku võib seletada erinevalt Piiblis väidetavast.
Üks neid väljakutsujaid on Sigmund Freud.
Miks inimene tema meelest Jumalasse uskus?
- Freudi väitel oli olemas soovmõtlemine.
Soovmõtlemine oli tema järgi inimese kalduvus
mõelda rasketes olukordades positiivselt.
Tema meelest sündis usk Jumalasse olukorras,
kus inimesel oli elus palju vaeva ja pingeid,
kui ta tundis end võimetuna loodusjõudude ees
ja koges oma elu haavatavust.
Ebakindlas olukorras naaseb inimene lapsepõlvemaailma,
kus tema eest hoolitsesid isa ja ema ning igatseb,
et samamoodi hoolitseks tema eest taevane isa.
Freudi meelest on Jumal inimmeele loodud illusioon,
mida teadvustades inimene mõistab,
et mingit Jumalat ei ole.
- Kuidas vastad inimesele, kes ütleb,
et sinu Jumala-usk on vaid projektsioon,
kuna vajad siin karmis maailmas lohutust.
- Projektsiooni-väitele toetujate argumente
võib pöörata mis tahes nägemuse vastu.
Võin pöörata projektiivse argumendi ka Jumala olemasolu eitaja vastu.
Temaltki võiks küsida, miks projitseerid
meie äärmiselt peenreguleeritud universumi oletusele,
et selle taga pole intelligentset loojat?
Miks tahad uskuda, et sa ei vastuta kellegi ees?
Inimene võib otsida lohutust ka sellest,
et Jumalat pole olemas.
Projektiivne argument on alati kahe otsaga,
seda võib kasutada mis tahes olukorras.
Teisalt, kui mõtleme algkristlastele, on raske ühemõtteliselt väita,
et usk Jumalasse oli neile vaid soovmõtlemine,
kuna nad elasid keset tohutut tagakiusu.
Neid söödeti lõvidele, löödi risti ja piinati usu tõttu.
Pauluski ütles, et kui usume Kristust vaid käesoleva elu jaoks,
oleme haledamad kõigist.
"Kui võitlesin metsalisega Efesoses" vaid mingi illusiooni pärast,
ei ole see midagi väärt.
Kristlaste vastu suunatud väline surve rääkis sellest,
et nende kogemus Jumalast oli tõelisem.
Kes kannataks piinamist ilma Jumalat reaalselt kohtamata?
Kolmandaks - kui mõelda, et Jumal tahab inimesi enda juurde juhtida,
on mõistetav, et Ta on pannud iga inimese hinge
igatsuse Jumala järele.
See ei muuda usku Jumalasse mõistusevastaseks.
Augustinus ütles: "Meie hing on rahutu,
kuni leiab rahu Sinus."
Selle Jumala-igatsuse tõttu suudab väike lapski Jumalani jõuda.
See teeb inimesed võrdseiks.
- Igatsus Jumala järgi ei tõesta, et Teda olemas ei ole,
samamoodi nagu armastuse igatsus ei tõesta nagu poleks teisi inimesi
ja minu janu ei tõesta, et pole vett.
- Ka minu igatsus korra järele universumis ei tõesta,
et seda korda ei ole.
Vastupidi, kui meil poleks igatsust Jumala järele,
võiks mõelda, kuidas sai Jumal jätta inimese ilma tõmbeta enda poole,
kuna Temas on kõik headus?
- Jumala vastastes projektiivsetes väidetes on ka see probleem,
et nad eiravad Jumala-usku tõestavaid positiivseteid tõendeid.
- Jah. Freudi kritiseeriti, kuna ta otsustas ateismi kasuks
juba enne oma usuteemalise uurimuse algust.
Ta kasutas allikaid valikuliselt ja lähtus Feuerbachi oletusest,
et Jumal on inimmeele toodang ja pidas seda iseenesestmõistetavaks.
- Meenub, et Soomes vähem tuntud usupuhastaja John Calvin ütles,
et inimene loob pidevalt jumalaid, kuid need on ebajumalad.
Keegi ei loo oma meeles Piiblis kirjeldatud Jumalat.
- Täpselt nii. Näeme kogu Piiblis seda kalduvust inimeses
pageda tõelise Jumala eest, kuna Ta äratab meis aukartust,
ja tahame luua omale jumala, kes mugandub meie tahtmistega.
- Kui looksime oma soovidele vastava Jumala,
ei peaks ta meid vastutavaks iga mõtte, sõna ja teo eest,
ega mõistaks meie üle viimasel päeval kohut.
- See seletab ka, miks tänapäeva inimene
tahab luua omale jumalaks juhuse ja mateeria
ning usub, et geenid määravad kõik.
Me ei saa ju ometi vastutada mingi kemikaalikogumiku ees.
- Geenidega seoses meenub,
et usku Jumalasse on võrreldud ka viirusega.
- Richard Dawkins algatas arutelu, kus hakati rääkima Jumala-usust
kui mingist viirusest, tõvest, epideemiast või vaimuhaigusest.
Selle teooria väitel usub enamus inimesi Jumalat, -
kuna see on ateismile probleemiks, et suur osa inimesi usub Jumalat.
Kuidas seda seletada?
Dawkins lõi mõiste usust Jumalasse kui viirusest,
millesse inimesed nakatuvad, ja vaid mõned harvad,
ateistliku eliidi hulka kuulujad, on sellele immuunsed.
Tavaline rahvas on aga täielikult selle taudi võimuses.
Kui usku peetakse viiruseks, -
Dawkins kasutab siin ka mõistet 'meem', vastavalt sõnale 'geen'.
Meem otsekui nakkaks ja kopeeriks end,
samuti nagu RNA kopeerib geeni info.
Meem on mõttekogum, mis kopeerub ühest meelest teise,
ilma et inimesed suudaksid intelligentselt mõelda.
Siin on probleemiks see, et sel juhul pole mõtteviirus
üksnes usk Jumalasse, vaid ka ateism.
Ka usk mõtteviirusse on mõtteviirus.
Ka kõik teadusmõisted on mõtteviirused.
Dramaatilisem meemi-mõiste probleem on idee,
et mingi mõte kontrollib inimest, kopeerib end
ühest mõtlematust inimesest teise ja valitseb nende käitumist.
Jeffrey Schloss küsib oma viimases raamatus,
kuidas erineb Dawkinsi meemi-mõte keskaja demonoloogiast?
Keskaja demonoloogias oletati, et inimesi valitsevad deemonid.
Dawkins nimetab neid meemideks.
Kui deemonid valitsesid inimesi, kaotasid nad oma elu üle
mõistusliku kontrolli.
- Ja neid oli võimatu kontrollida?
- Just. Dawkinsil on vastavaks mõisteks meem.
Näeme taas, kuidas naturalistid püüavad seletada maailma
ilma Jumalata ja lõpetavad sellega,
et jumalikustavad üleloomulikke ilminguid
mingite uute mõistetga.
- Kuidas erineb sellest jumalamooduli mõiste?
- Jumalamoodul on neuroteoloogia argument.
Väidetakse, et usk Jumalasse on teatud ajupiirkondade toodang;
nagu tekiks mingis aju piirkonnas religioosne kogemus.
Keegi väitis, et teatud inimese aju piirkondi stimuleerides
on võimalik tekitada usu sarnaseid kogemusi.
Seda teooriat kritiseeritakse, kuna seal ei tehta mingit vahet
zen-budistliku kogemuse ja kristliku kogemuse vahel.
Piibli lugemise juures on kasutusel kogu inimese ajupotensiaal,
see ei ole piiratud vaid mingi aju osaga.
Moodul-oletuse põhjal, mille järgi mingi aju osa
mõjutab inimese usku Jumalasse, -
see mõte on teaduslikult enamasti hüljatud.
Usulised kogemused ei ole ühe aju osa toodang,
vaid usu korral aktiviseerub kogu inimese ajupotensiaal.
Nagu minu usu puhul sellesse, et sina oled olemas,
on kasutusel kogu minu ajupotensiaal.
Usk Jumalasse rajaneb neil samadel mehhanismidel.
Selle põhjal on Soomes Kari Enqvist hakanud oma viimases kirjas mõtlema
jumala-mooduli peale.
Temale kui pühendunud ateistile on inimeste usk Jumalasse probleem
ja ta kaalub isegi võimalust,
et inimesi võiks vabastada usust Jumalasse
kirurgilise operatsiooni teel, kus lõigataks läbi
mingi jumalamooduliga ühendav veresoon või närvikiud.
- Kõlab üsna hullumeelselt. Kas ta väidab selliseid asju?
- Ta väidab, et asi on väärt kaalumist.
Tema sõnul on see sama keeruline kui Rubicu kuubiku lahendamine.
Tema raamat käsitleb kristlikku misjonitööd,
kus ta võtab näiteks misjoniorganisatsiooni "Külvaja".
"Külvajal" on traditsiooniline kristlik õpetustaust -
loomine, pattulangemine, viimane kohtupäev,
Kristuse lunastustöö.
Enqvisti väitel on sellise õpetuse levitamine psühhoterror.
Tema sõnul ei ole "Külvaja" eesmärkide seas häid tegusid.
Tema väiteist võiks järeldada, et "Külvaja" misjonärid
on psühhoterroristid, kelle programmis pole häid tegusid.
Kui ta käsitleb jumalamooduli võimalust
ja häirivate usklike kirurgilist agnostikuteks muutmist,
tekib küsimus, kas ka misjonärid
peaks kirurgiliselt sellest usust vabastama.
- Nii vabaneks maailm ka heategijaist.
Selle kirjelduse põhjal ei tea ta midagi
misjonitöös tehtavast - mõõtmatust heast teenimistööst,
inimeste aitamisest, arengust ja kõigest,
mis misjonitöö juurde käib ja mida "Külvaja"
on teinud juba aastakümneid.
Kõlab üsna meeletult.
Vaatleme siinkohal teist meest, kes arvas samuti,
et usku on võimalik seletada - Karl Marx.
- Enne seda tooksin "Külvaja" misjonäridest veel ühe näite.
Kui need "Külvaja" misjonärid määratletakse psühhoterroristideks,
kelle programmi ei kuulu head teod,
siis mida arvata näiteks nende esindajast Kaija Pasanen'ist,
kes kaitses Jyväskylä ülikoolis keemiadoktori kraadi
ja teenis seejärel 30 aastat Afganistani Terviseametis?
Või Leena Kaartinen, kes oli samuti 30 aastat
Etioopias ja Afganistanis.
Ajakiri "Time" nimetas teda üheks Euroopa sangariks.
"Time'i" väitel pidi Leena Kaartinen amputeerima dzhunglinoaga
suremas olnud poisi jalga või sooritama operatsioone
keset mürsukildude lendamist.
On raske väita, et nad ei tee häid tegusid.
Nemad ongi maailma heategijad.
Kui nende motiiviks on Kristuse armastus,
mis motiveerib kedagi teist tahtma seda motiivi
neist kirurgiliselt eemaldada?
- Võtame käsile Karl Marxi. Mida tema rääkis?
- Karl Marxi väitel tekitas usku Jumalasse
väärastunud ühiskond.
Kõik on kuulnud väljendit 'religioon on oopium rahvale'.
Kapitalistlik ühiskond pigistab inimest,
viib ta äärmusliku rõhumise abil vaesusse ja tööle,
kus inimene teadvus väärastub ja ta hakkab kujutlema,
et kuskil on paradiis, kus ta saab kõike head,
kuna siin ta midagi head ei saa.
- See on taas üks lohutusmõte? - Jah.
- Mis on selle probleem?
- Ka selle väite võib pöörata selle esitaja vastu.
Karl Marx oli ka ise kapitalistliku ühiskonna liige.
Tema enda teooria põhjal võiks väita,
et tema arusaamine on tekkinud kapitalistliku ühiskonna
väärastunud mõju ja tema väärastunud teadvuse tõttu.
Ta ei elanud kommunistlikus, vaid kapitalistlikus ühiskonnas.
Sel juhul on probleem tema ateistliku teooriaga.
See probleem sarnaneb Freudi omale -
kui tema teooriat kohaldatakse tema enda puhul,
kaob tema väidete usutavus.
Üldiselt ratsutavad inimesed oma teooriate seljas,
mida nad iseenda suhtes ei kohalda.
- Võtame veel ühe valdkonna.
Ka kognitiivses religiooniteaduses on arendatud seletusi
usu kohta Jumalasse. Räägi neist lähemalt.
- Kognitiivne religiooniteadus on nägemus,
mille järgi meil kõigil on peenreguleeritud
intellektuaalseid struktuure, mis on tekitanud meis
kalduvuse uskuda Jumala olemasolusse.
Meil olevat otsekui eriline kalduvus projitseerida
kõikide sündmuste taha elavaid olendeid,
kuna sel juhul on ellujäämine midagi väärt.
Usku Jumalasse seletatakse sellise kognitiivse kaldvusega.
- Siin on taas sama probleem: sellega võib seletada kõike muudki.
- Täpselt. Kognitiivteadus paljastab,
et inimese ratsionaalsed struktuurid on äärmiselt peenelt reguleeritud
ja sarnanevad universumi peenreguleerimisele -
mõlemad räägivad intelligentsest Loojast.
Kui need peenreguleeritud intellektuaalsed võimed
tekitavad inimeses usu Jumalasse, on see arusaadav,
kui lähtuda sellest, et Jumal lõi inimese enda näo järele
ja sel juhul on inimesel ratsionaalsed võimed,
mis viivad ta loomulikul teel usule Jumalasse.
Juba Calvin ja Luther mõtlesid nii.
Calvini väitel ei pea usku Jumalasse kellelegi õpetama,
igaüks on iseenda õpetaja.
Kõik teavad ilma koolitagi, et Jumal on olemas,
kuna meie aru näeb looduses universumi korda,
järelikult on olemas korraldaja.
Vaid pikaaegse naturalistliku indoktrinatsiooni korral
võivad teadlased hakata seda korda olematuks seletama.
Nad kasutavad korda tõestusena väitele,
et kõik on sündinud juhuse läbi.
- Kõigi nende valguses tekib küsimus,
et kui usule arendatakse pidevalt selliseid seletusi,
milleks neid vaja on, kui nad kriitilise mõtlemise korral
kokku varisevad?
Miks tekib pidevalt uusi seletusi? Milleks neid vaja on?
- Filosoofiaprofessori Michael Murray mõiste teofoobiast
on üsna kasutuskõlbulik. Paljud teisedki väidavad,
et inimesel on raske kohtuda Jumala olemasolu reaalsusega.
- Miks see nii raske on?
- See on üsna selge.
Kui Jumal on olemas, ei saa ma teha muretult kõike,
mida tahan.
Sel juhul vastutan pidevalt Tema ees.
Ateist Thomas Nagel ütleb sama - mõte kosmilisest autoriteedist,
kes otsustab minu elu üle ja kelle ees ma vastutan, on talumatu.
Suurem osa teaduslikust ateistmist on selle tagajärg.
Nietzschegi ütles, et kui oleks jumalaid,
ei suudaks ta taluda mõtet, et ta pole üks neist,
seetõttu ei ole ühtegi jumalat.
- Selle valguses on mõistetav, et kui Kristus tuleb
Jumala poolt läkitatuna maailma, ei tule Ta esimesel korral
auhiilguses ja austuses, mis vaid rõhutaks meie kartust
Jumala ees ja me põgeneksime.
Ta sündis väikese lapsena, kellele on lihtsam läheneda,
kannatas ja suri nõrkuses meie eest selleks,
et igaüks võiks Talle läheneda.
Ta tuleb meile nii kaugele vastu kui vähegi võimalik.
- See on Jumala suur otsiv armastus.
Jumal on loonud inimkonnale mõistuslikud võimed,
mis viivad loomulikul teel usule Jumalasse.
Ta on andnud võime teha teadust,
mille kaudu näeme, kui imeliselt peenreguleeritud on universum.
Ta on andnud moraalitaju, mida on võimalik seletada
vaid usu põhjal Jumalasse.
Ta andis meile ka igatsuse Jumala järele.
Kui inimene mässab Jumala vastu keset kõike seda tõestusmaterjali, -
- Nii sees kui väljas.
- kui kogu tema olemus karjub Jumala olemasolust,
Jumal siiski ei hülga inimest, vaid otsustas saada inimeseks
ja alistus sellele, et me mõrvasime Ta.
Veres, mille meie valasime,
on meil andeksand.
Selles nähtub Jumala tohutu armastus,
mis võib sellise inimese pääasta.
- Kas see pole mitte ka ainus lootus
meie mõistuslikule mässule, milles me elame?
- Mõistusliku mässu taga on alati enesepettus.
Kalduvus enesepettusele ilmneb väga selgelt,
kui uurida filosoofiat ja teadust.
Samad intelligentsed inimesed, kes ajavad oma valdkonnas
äärmiselt intelligentset juttu, kaotavad selle,
kui jutt kaldub Jumala peale.
Inimesed hakkavad tegema ise-ümberlükkuvaid järeldusi
ja kasutavad Jumalast rääkivat tõestustmaterjali Jumala vastu.
- Kui keegi tahab seda teemat põhjalikumalt uurida,
võib alustada sinu raamatust "Usk, teadus ja müüdid",
kus käsitled Jumala olemasolu poolt tunnistavaid tõendeid,
Jumala olemasolu vastu esitatud väiteid
ja ka seda, miks inimene hülgab ilmutuse Jumalast.
Samuti arutled oma uusimas raamatus "Teadusarutelu avatuse test"
mitmete Soome juhtivate mõtlejatega Jumala olemasolu teemat.
Aitäh saates osalemast. - Aitäh.
Aitäh teile, head vaatajad, et olite taas meiega Piiblikohvikus.
Jätkame neid huvitavaid teemasid ka tulevikus.
Tere tulemast taas meie telekanalile!
Tõlge: Monika Jaaguri