Piiblikohvik
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna on minu külaliseks kasvatuse, teooria
ja traditsiooni professor Jyväskylä Ülikoolist-Tapio Puolimatka.
- Tere tulemast saatesse! - Aitäh.
- Hakkame tänases saates rääkima elu sünni mõistatusest
ja miks on midagi üldse olemas.
Loen alustuseks lõigu
ühest uuest ateistlik- naturalistlikust loomisloost.
See avaldati hiljuti avalike kirjade sektsioonis
ajakirjas "Kodin Kuvalehti".
Joonatani nimeline isik kirjutab: Alguses oli tühjus,
hoolimata sellest, et tühjus ei suuda toota, hävitada
ega üldse midagi teha, otsustas tühjus seda kõike teha.
See võttis ja lõi mateeria, energia ja suure kuhja loodusseadusi,
millele see kõik eelmainitu allutas.
Seejärel lasi see kõik õhku.
Kui mateeria oli mõnda aega uues kasutamatus olekus lennelnud,
hakkas see kogunema kondensatsioonideks.
Üks neist lugematutest täpselt ettenähtud radadel
lendlevaist kondensatsioonidest oli Maa.
Mateeria kogunes veelompi.
Energia lisas sinna soojust, välku ja puff! -
esimene algorganism mässas oma lapsehällis ringi.
Peagi algorganism jagunes - arenes keerulisemaks,
kasvatas uusi kehaosasid ja organeid ning jagunes uuesti.
Jagunenud liigid hakkasid igaüks oma suunda kasvama
ja jagunesid uuesti.
Peagi ronis üks liikidest veest välja ja otsustas olla puu.
Teine liik otsustas olla sisalik, kes puu ära sõi.
Kolmas liik otsustas olla suurem sisalik,
kes sõi puu ära söönud sisaliku.
3,5 miljardit aastat hiljem sõitis elu,
see mateeria ja energia ori ja mängukann,
oma kabriolett-mersuga uhkes triibulises ülikonnas
läbirääkimistele uue tuumarelvaprogrammi teemal,
mis pidi nad kõik tapma.
Kuid mis sest tühisest.
Elu oli selleks ajaks juba teadlik iseendast,
mateeriast, energiast ja iidsest suurest tühjusest
ning tühjuse õilsast teost kõige algusse plahvatamisel.
Üsnagi õnnestunud teos, vaatamata oma algsele tühjusele.
Kas pole?
Professor Tapio Puolimatka,
kuidas kommenteerid sellist uut loomislugu?
- Siin on üsna huvitavalt õnnestunud kokku võtta
valitseva naturalistliku loomisloo loomus,
fakt, et see põhineb niinimetatud aukude Jumalal.
Siin nähakse tohutuid auke.
Esimene neist on -
kuidas võib tühjusest ilma põhjuseta midagi sündida?
- Kogu universum ja mateeria sündis selle loo põhjal tühjusest?
- Jah. Loeme tavaliselt mingeid naturalistlike teadlaste lugusid
sellest, kuidas miski on võinud tühjusest sündida.
Oxfordi Ülikooli keemiaprofessor Peter Atkins
kasutab võrdluseks näiteks ürgtolmu, mis käitub teatud viisil.
Ta räägib, kuidas valgus leiab vähehaaval oma õige funktsiooni.
Sünnib mütoloogia.
Atkins kasutab väljendit 'potensiaalsed osakesed',
mida pole veel tegelikult olemas, kuid siiski teevad midagi.
Teaduse sees on sündinud müütilisi lugusid,
mis on täiesti mõistusevastased.
Kogu idee, et tühjusest sünniks midagi ilma põhjuseta,
on mõistusevastasuse tipp.
See on meie naturalistliku loomisloo alustala,
mis näitab, kui õõnes see on.
- Esimeseks probleemiks on seega saada midagi,
kui midagi pole.
- Just. Ja kui midagi pole ja öeldakse 'juhuslikult' -
kui isegi aega pole, ei ole juhusel mingit tähendust
olukorras, kus midagi pole.
- Ehk siis pole Loojat, kes midagi looks?
- Jah. See, et midagi sünnib tühjusest,
räägib valjult Jumala olemasolust.
Kuna meil pole mingit aimu, kuidas midagi tühjusest tekitada.
Me ei oska aimata, mida see võiks tähendada.
- Kristluses on olemas igavene Kolmainu Jumal, kes loob.
- Ta näitab oma jumalikku väge, kui loob midagi tühjusest
endast väljapoole.
Kristlik seletus on mõistuspärane,
mistõttu ateistlik seletus tekitab segadust
ja on hämmastavalt sarnane mütoloogiliste seletustega.
Juhitaksegi tähelepanu sellele, et täpse teadusliku naturalismi
ja algupärase animismi vahel on lähedane seos.
Mõlemis oletatakse, et võime luua midagi tühjast,
mida teame olevat vaid Jumalal, on kuidagi hoopis tühjusel
või nagu oleks mateerial enne oma olemasolu
olnud võime luua iseennast. Selline veider mõte.
- Seega on siin sügav loogiline vastuolu,
nagu oleks veel mitte eksisteerival mateerial võime teha midagi,
kui seda ennastki veel pole.
-Selliseid väljendeid kasutab Peter Atkins -
potensiaalsed osakesed, mida pole veel olemas,
nagu teeksid midagi.
Temagi ütleb, et see on piltlik, kuna mõistab,
et antud mõtteviisis on tohutu loogiline auk.
- Probleemid ei lõpe sellega.
Kui oletame, et tühjusest võiks ilma põhjuseta midagi saada,
mis on juba iseenesest mõistusevastane, aga kui saaks,
vajaksime veel äärmiselt täpselt häälestatud loodusseadusi,
millele mateeria kuuletub, mille põhjal see tegutseb,
et tekiks mingi areng.
- Jah. Teadus on viimase 50 aastaga avastanud,
et universumi aluseks olevad füüsilised konstandid
on matemaatiliselt äärmiselt täpselt reguleeritud.
Asi ei ole Joonatani loo järgi osakeste lendlemises,
mis ei pea üldsegi paika.
Kui mõelda universumi paisumiskiirusele,
äärmiselt täpselt reguleeritud -
kui see oleks veidigi suurem või väiksem,
teeksid mõlemad elu olemasolu võimatuks.
Võtame gravitatsioonijõu ja oletame, et meil on liugreguleerimisnupp
nagu vanaaegsetel raadiotel, mõnekümne cm pikkune.
Kui meil oleks universumi pikkune liugnupp
gravitatsiooni reguleerimiseks, ei tohiks me seda liigutada
rohkem kui 2 cm ei ühele ega teisele poole,
muidu muutuks elu võimatuks.
- Kui mõelda veel kord sellele uuele ateistlik-naturalistlikule loomisloole,
peaksime alustuseks midagi saama, kuid mitte mida tahes,
vaid uskumatult peenelt reguleeritud loodusseadused,
et olemasolev käituks elu olemasoluks õigesti.
Mõlemad peavad sündima tühjusest, mitte millestki.
- Täpselt nii. Ilma mõistusliku juhtimiseta.
Meile väidetakse, et mõtet,
mille baasil kaasaegne loodusteadus on sündinud -
kõiksuse taga on intelligentne looja -,
ei tohi enam teaduse valdkonda tuua.
Peame käsitlema kõike vaid mütoloogilise
naturalistliku loomisloo põhjal, mis loob totaalse vastuolu,
kui seletatakse äärmiselt peenreguleeritud,
üliintelligentset plaani juhusega -
täieliku korra ja süsteemi puudumisega.
Ja seda peetakse teaduslikkuseks.
- Täielik korra puudumine sünnitab kõige peenema korra?
- Just. Ja kui sa seda ei usu, ei ole sa teaduslik.
- Naturalistlik-ateistlikus loomisloos
on igal sammul mingi loogiline vastuolu.
- See on ennasttühistav.
- Kolmas probleem -, esiteks tuleb midagi saada,
seejärel saada loodusseadused, -
peaks sündima elu ehk esimene rakk,
mis sisaldab endas elu koodi, et sünniks toimiv elu.
- Kui 1950. aastail avastati DNA-koodi ehitus, leiti,
et igasse rakku on kirjutatud aluspaaridega kood,
mille abil rakk sünnib ja funktsioneerib.
Iga raku sees on kirjutis.
Kui mõelda iga inimese raku sees olevat kirjutist -
see on kolme miljardi imeväikse märgi pikkune.
Selle täpne järjekord on äärmiselt oluline.
Väikseimgi mutatsioon võib tähendada olulisi häireid.
Kui näeme mingit informatsiooni, kirjutist, -
see kood ei ole üksnes lineaarne,
nii et seda oleks võimalik algusest lõpuni lugeda,
vaid ka hierarhiline - info liigub eri tasanditel.
Kui peaksime oletama, et mittemõtlev mateeria
kirjutas enda jaoks koodi, millega temast sai elav olend,
kohtame taas mõistusevastast vastuolu.
Teadus on paljastanud, mida Johannese evangeelium
alguses kirjutas - alguses oli Sõna ehk logos,
alguses oli mõistus.
Kõik, mis on sündinud, on sündinud Tema kaudu.
Füüsikaline peenregulatsioon on sündinud logose kaudu.
See on mõistlik seletus.
Selle põhjal asusid kaasaegse teaduse esindajad universumit uurima.
Kui alguses oli Sõna ja Sõna loob elu,
mis oleks loomulikum, kui et see Sõna kirjutab koodi,
see isik, igavene Kristus, loob igavese elu koodi?
- Meie koolide bioloogiaõpikutes esitletakse
ateistlik-naturalistlikku loomislugu.
Tsiteerin gümnaasiumi bioloogiaõpikust:
"Levinuima teooria kohaselt sündis elu soojas meres,
kuhu gaaskehast ja maapinnast imbus erinevaid aineid.
Nii sündis tihke ürgsupp.
- Kommenteeriksin seda tihke ürgsupi sündimist.
Viimatiste uurimuste kohaselt ei ole ürgsuppi kunagi olnud.
Settekihtidest pole leitud teatud tüüpomadustega koksi,
mida seal peaks ürgsupi olemasolu korral olema.
- See on taas probleem. Puudub esialgne lähtekoht.
- Seda ei olnud. -Siin väidetakse, et elu sündis soojas meres,
kuhu gaaskehast ja maapinnast imbus erinevaid aineid.
Nii sündis tihke ürgsupp.
Kogu maailmas olid karmid rajuilmad, purskuvad vulkaanid,
meteoriidisadu pommitas planeedi pinda
ja neist vabanev energia raputas ürgsuppi niivõrd,
et sinna tekkis üha uusi aineid, mille hulgas lihtsaid orgaanilisi
ehk sütt sisaldavaid ühendeid.
Neist ehitus keerulisi, suuri valkaineid,
mis moodustavad rakkude põhiehituse.
Neist valkaineist ehitus lõpuks mikroskoopiliselt väikseid
pallitaolisi moodustisi - ürgrakke,
millel oli mõningaid organismile tüüpilisi omadusi.
Nad võtsid keskkonnast ehitusmaterjale, kasvasid ja paljunesid.
See on kirjutatud peenemas keeles, kuid üsna sarnane lugu
nagu varem loetud Joonatani kirjutis.
Veel üks tsitaat õpikust:
"Elu sünni algusetappe on jäljendatud laboratooriumites,
kus on loodud maakera algolekute sarnane keskkond.
Sealsetes katsetes luuakse erinevaid ürgrakke,
mis viitavad sellele, kuidas elu maakeral alguse sai."
- See on väga segadusttekitav õpikutekst.
Kui alustame viimasest väitest, kus püütakse seda teooriat tõestada
väites, nagu oleks laboratooriumis ehitatud ürgrakke.
- Nagu oleks simuleeritud maakera algkeskkonda
ja kuidas seal elu sündis?
- Täpselt. Huvitav fakt väite kohta
nagu oleks laboratooriumis loodud ürgrakke, on see,
et keegi pole saanud selle eest kunagi Nobeli preemiat.
Kui keegi oleks ehitanud ürgrakke, oleks ta saanud Nobeli preemia.
Teine huvitav fakt on see, et kui tollest õpikust tehti
2006. aastal uus trükk, see lõik kaotati seal.
Kolmas asi - kui hakata uurima, kus on üldse väidetud,
et laboratooriumis on loodud ürgrakke,
leiame selliseid väiteid vaid stalinistlikust teadusest.
Stalini ajal oli NSVL-i Teaduste Akadeemia esimees
pikka aega Lõssenko nimeline mees.
Samuti oli seal teadlane nimega Lepeshinskaja,
vana leninist ja Stalini sõber, kes väitis,
et ehitas oma katsetes algrakke.
Paljud bioloogid protesteerisid juba tol ajal ja väitsid,
et see ei pea paika ja Lepeshinskaja katsed
polnud nende meelest pädevad.
Kuidas see kriitika vaigistati?
Lõssenkol oli Stalini soosing, tal olid head sidemed KGB-ga.
Stalini ajal toimusid maailmaajaloo suurimad teaduslikud tagakiusamised
inimeste vastu, kes kritiseerisid Lõssenko võltsteadust.
Neid pandi vangi, piinati ja tapeti.
Sündis olukord, kus parimadki teadlased
möönsid kõige karmima stalinistliku terrori ajal
hirmust Lepeshinskaja uurimuste pädevust.
Tänapäeva uurimustes peetakse neid teaduspettusteks.
Huvitaval kombel on soome õpilased õppinud sellist teaduspettust
ilmselt aastaid või isegi aastakümneid.
- Siingi on samad probleemid, et esiteks tuleks luua tingimused,
kuid isegi neis algtingimustes pole võimalik maailma tekitada.
- Teisisõnu, isegi Richard Dawkinsi sarnane ateist ja darvinist
ütleb raamatus "Pime kellassepp", et me ei suuda ilmselt kunagi toota
laboratooriumis elavat rakku, kuna see on nii ebatõenäoline.
Elu sünni probleem on nii suur. Kellelgi pole aimugi,
kuidas mateeria võiks organiseeruda iseenesest elavaks rakuks.
Kogu ürgsupi olemasolu idee on väär
ja teiseks on väär oletus, et maa algatmosfääris polnud hapnikku.
See aga ei pea biokeemiliste tõendite järgi paika.
Kolmandaks, isegi kui polnuks ürgsuppi ja hapnikku,
sünniks pidevalt hävitavaid keemilisi ühendeid,
mis hävitaksid võimalikud elu alged.
Neljandaks - tõenäosus, et kunagi sünniks juhuslikult
geneetiline kood, on astronoomililselt suur.
Kui mõelda, et suurest paugust on möödunud 10 astmes 16 sekundit.
Universumis on 10 astmes 80 elementaarosakest,
mis võivad olla üksteisega vastasmõjus kõige rohkem
10 astmes 45 korda sekundis,
sel juhul on kõigi universumi sündmuste hulk 10 astmes 139.
Mis tahes universumis ka ei juhtuks,
on sel alati vaid 10 astmes 139 katsekorda.
Kui tõenäoline on ühe lihtsa raku sündimine?
Selle tõenäosus on 10 astmes 41 000
ehk 10 ja 41 000 nulli
ehk üks võimalus sellisest lootusetust arvust.
See on täiesti astronoomiliselt ebatõenäoline mõte.
- Mainisid, et maailma ajaloo suurim teaduslik tagakiusamine
toimus Nõukogude Liidus. See on huvitav tõdemus.
Kas see ei toimunudki keskajal?
- Väide, justkui oleks kristlus ulatuslikult teadlasi taga kiusanud,
on puhas mütoloogia.
See, mida räägitakse Galileo Galileist, ei vasta tõele.
Galilei ei olnud naturalist, ta oli kristlasest teadlane.
Ta sattus vastuollu paavstiga, kuid sama juhtus ka Lutheriga.
See pole asjaga kuidagi seotud.
Galilei tegi oma uurimistööd kristliku loomisloo baasil,
kuna uskus, et inimene on loodud Jumala näo järele.
Selle põhjal hakkas ta otsima universumist matemaatilist korda,
kuna ta uskus vastupidiselt kreeklastele,
et Jumal lõi mateeria tühjusest.
Vastupidiselt naturalistlikule loomisloole,
nagu oleks juhus kõik tekitanud.
Juhuse loomislugu ei ole uus, sellesse uskusid juba Antiik-Kreekas
Demokritos ja Leukippos ja see ei tekitanud teadust,
kuna nende meelest ei olnud teaduse eesmärgiks tõde.
Mis tõde võiks olla universumis, mis on sündinud juhuse läbi
ja mida kontrollib juhus? Selles pole ju mingit tõde.
Mis tahes võib juhtuda millal tahes, kuna igasugune kord on marginaalne.
See on üks juhuse toode,
vaid üks ääretult paljudest võimalustest.
Antiik-kreeklased uskusid, et universum on olnud igavene.
Nüüd teame, et see polnud igavene.
Nemad oletasid, et kasutada on igavene mõõtmatu aeg,
ning sel juhul proovitakse kõik võimalused kunagi ära.
Meie käsutuses on vaid 10 astmes 16 sekundit.
- Kui mõelda sellele mütoloogiale, et selline peen süsteem
on sündinud juhuse läbi, tundub vabastavana lugeda,
et alguses oli Sõna ja Sõna oli Jumala juures
ja kõik on tekkinud Tema läbi.
On olemas ülim mõistus, kes planeerib, loob
ja hoiab koos kogu kosmost, kogu organiseerunud universumit.
Seetõttu on olemas loodusseadused, seetõttu see toimib,
seetõttu suudame seda mõista, elu suudab sündida,
sünnime meie ja suudame seda korda mõista
ning teadust teha.
- Just!
Seetõttu on arusaadav, miks juhuse-jumala kummardajad
tahavad jätta Piibli-Jumala teadusest välja.
Nende muinasjuttude jõud on vaid selles,
et teiste lähtekohtadega lugusid ei võrrelda nende omadega,
kui nad ütlevad, et Jumalat ei tohi teadusse lasta.
Nad toovad sinna siiski sisse oma juhuse-jumala,
annavad sellele ainuõigused ning igaüks võib luua lugusid,
peaasi, et need põhinevad juhuse-jumalal.
Sel juhul võib müüa teaduse pähe ka kõige auklikumat lugu.
Väga palju on hakatud naturalismi enda sees märkama,
et see teadusvaldkond on hakanud juttudesse libisema.
- Siit lähtub üks tohutu probleem:
selle tulemusel pole universumil ja elul mingit tähendust.
Puudub igasugune eesmärk.
- Siit nähtub teema religioosne loomus.
Kui mõelda, et samad teadlased, kes uurivad
matemaatiliselt äärmiselt peenelt reguleeritud universumi,
kasutades tipptasemeni arendatud matemaatikat
ja kirjeldavad mateeriat selle abil, nemadki väidavad,
et sel kõigel pole mingit mõtet.
Kui nad näevad iga päev, et kõik on väga täpselt planeeritud
ja järeldavad, et sellel pole mingit eesmärki,
on see taas mõistusevastane.
Kui midagi on planeeritud, on sel kindlasti eesmärk.
Kui poleks mingid korda ja valitseks totaalne kaos,
võiks öelda, et pole mingit plaani ega eesmärki.
- Kui on eesmärk, vajatakse ka eesmärgi andjat
ja see on Looja.
- See on ainus mõistlik alus.
Näeme, kuidas universumi korda püütakse olematuks seletada.
Kuigi teadus paljastab üha suuremat peenregulatsiooni,
seda dogmaatilisemalt vannutakse juhuse nimel,
mis on korra vastand.
- Oled käsitlenud raamatus "Teadusarutelu avatuse test"
täna arutatud küsimusi ja palju muudki.
See on sinu uus raamat.
Sul on samas valdkonnas ka raamatutriloogia.
See uusim raamat aga võtab arvesse
uusimad selleteemalised debatid Soomes.
Aitäh, et tulid rääksid neist asjust.
Naaseme nende küsimuste juurde ka tulevikus. - Aitäh.
- Aitäh teile, head vaatajad,
et olite meiega taas Piiblikohvikus.
Jumal on oma suures tarkuses planeerinud ja loonud maailma,
seetõttu on elul eesmärk; ka sinu ja minu elul.
Tere tulemast taas nädala pärast Piiblikohvikusse,
kus jätkame samadel huvitavatel teemadel.
Tõlge: Monika Jaaguri