Tervetuloa Café Raamattuun.
Tänään puhumme lapsille suunnatusta apologetiikasta.
Selitän kyllä, mitä tarkoitan apologetiikalla.
Vieraanamme on Clara Nordman. Tervetuloa! - Kiitos.
Olet opettaja.
Miten aloit ajatella apologetiikkaa ja mitä se sinulle merkitsee?
Apologetiikka tarkoittaa kristinuskon älyllistä puolustamista.
Kiinnostuin aiheesta sekä äitinä että uskonnonopettajana.
Uskontoa opettaessa törmää usein kritiikkiin ja kyseenalaistamiseen.
Nämä kysymykset ovat tulleet ajankohtaisiksi molemmissa rooleissa.
Oletko aina ollut kiinnostunut apologetiikasta -
vai paneuduitko siihen vasta myöhemmin?
Tulin uskoon 15-16 -vuotiaana rippikoululaisena.
Aloin lukea paljon, ja kristinusko avautui minulle.
Muutaman vuoden kuluttua aloin kuulla apologetiikasta.
Aihetta käsittelevä kirja sai minut ymmärtämään, -
että apologetiikkaa tarvitaan.
Opiskelin teologiaa, eikä se aina vahvista henkilökohtaista uskoa, -
joten apologetiikka oli itsellenikin tärkeää.
Sillä on paljon annettavaa uskoville ja erityisesti lapsille ja nuorille.
Syntyivätkö ensimmäiset kysymykset oppilaidesi, lastesi -
vai omassa mielessäsi?
Olen itsekin epäillyt ja kyseenalaistanut.
Kulttuurimmekin tekee niin.
Kysymyksiä alkoi tulla oppilailta. Oli rankkaa olla nuori uskonnonopettaja.
Piti olla neutraali, mutta uskovana uskonnonopettajana halusin myös -
kyseenalaistaa tavallisia väärinkäsityksiä kristinuskosta.
Poistetaanpa nyt väärinkäsitys siitä, -
että usko olisi pelkästään -
tunnetta, lämpöä tai kokemusta.
Onko uskolla mitään tekemistä järjen kanssa?
Tunteita on myös mukana kaikessa, mitä teemme, -
eikä niitä tarvitse kieltää.
Mutta usko on paljon muutakin kuin tunnetta.
Tunne olisi aika hauras uskon perusta. Tunteiden kadotessa mitään ei jäisi.
Onneksi kristinusko lepää ihan muun kuin tunteiden varassa.
Järjellä voimme ymmärtää paljon ja saada vastauksia kysymyksiin -
Raamatusta, Jumalan olemassa- olosta, ylösnousemuksesta jne.
Millaisia kysymyksiä kuulet uskosta oppilailta ja omilta lapsiltasi?
Jumalan olemassaolo on yleinen kysymys.
Raamatun luotettavuudesta ja Jeesuksen persoonasta kysytään.
Oliko hän Jumala? Nousiko hän kuolleista?
Ne ovat keskeisiä kysymyksiä. - Kyllä.
Uusateismi, jonka kärjessä on Dawkins, -
on synnyttänyt muitakin kysymyksiä.
Onko VT:n Jumala epämoraalinen? Onko uskonto epämoraalista?
Jos sinulta kysytään, miksi uskot, että Jumala on olemassa, -
miten vastaat?
Harvoin sitä noin suoraan kysytään, ja siihen voisi vastata paljonkin.
Vastaisin, että se että on olemassa maailma ja ihmiset, -
puhuu Luojan olemassaolosta.
Luonnontiede tukee yhä enemmän ajatusta siitä, että kaikella on alkunsa
Kaikki on saanut alkunsa jostain muusta.
Se, että mietimme moraalisia kysymyksiä, oikeaa ja väärää, -
puhuu myös Jumalan olemassaolon puolesta.
Esim. ajatellaan yleisesti, ettei ihmis- oikeuksia saisi polkea eri maissa.
Nämä ovat klassisia perusteluja -
ja niitä voi muotoilla moderneilla termeillä.
Otetaan esimerkiksi ensimmäinen mainitsemasi peruste.
Kaikki on syntynyt jostain syystä.
Mutta niin ei voi sanoa, että kaikella olemassa olevalla täytyy olla syy.
Silloin Jumalan olemassaolollakin täytyisi olla syy.
Jos kaiken muun olemassaololla on syy, -
miksi ajatus johtaa siihen, että täytyy olla olemassa Jumala?
Eikö muitakin syitä voisi olla olemassa?
Juutalais-kristillisessä perinteessä on kuvattu Jumala -
itsestään olemassa olevana, -
jonka olemassaolo ei riipu mistään muusta.
Pienillekin lapsille voi perustella, -
ettei tämä kasvi ole voinut syntyä itsestään.
Ei pöytäkään ole syntynyt itsestään. - Eikä lapsi itsekään.
Mikä on seuraava askel sen jälkeen, kun lapsi ymmärtää, -
että kaikki on jonkun tekemää tai synnyttämää?
Mutta onko Jumalankin joku tehnyt?
Pitää olla olemassa jotain, jota ei ole tehty ja jolla ei ole alkua.
Lapsen on vaikea ymmärtää, ettei aikaa ole aina ollut olemassa.
Mutta lapset ehkä myös ymmärtävät asioita helpommin intuitiivisesti -
kuin me aikuiset.
Eli lapselle voi sanoa, -
että kaikki, kuten tämä pöytä ja kukka -
ovat saaneet alkunsa jostain.
Jos sitten ajatellaan kaikkea, -
täytyy olla joku, joka on hyvin viisas, vahva ja vailla alkua oleva.
Sellainen, joka on pystynyt luomaan esim. monimutkaisen ihmiskehon, -
eläimet, luonto, vuodenajat, etäisyyden aurinkoon jne.
Siinä tulee mukaan uusi argumentti, suunnittelu.
Kaikesta olemassa olevasta näkyy, että ne on joku suunnitellut.
Oletko puhunut näistä asioista suoraan omien lastesi kanssa?
Meillä on vain poikia, joten mieheni on puhunut heille näistä enemmän.
Mutta meillä puhutaan näistä aika paljon sekä luetaan kirjoja.
Monet luulevat, etteivät usko ja luonnontieteet kuulu yhteen.
Kristittyinä vanhempina voimme kertoa, -
missä kohdissa usko ja luonnontieteet kohtaavat toisensa.
Saa opiskella luonnontieteitä sekä luomista.
Silloin vain vahvistuu käsitys älykkäästä, hyvin luovasta Luojasta.
Sellaisiakin kristillisiä piirejä voi olla, -
joissa jo kysymysten esittäminen koetaan uhkana uskolle.
Mitä ajattelet lasten epäuskoisista kysymyksistä?
On tärkeää luoda turvallinen ympäristö kysymyksille.
Kun he esittävät kysymyksiä Jumalasta ja elämästä, -
vanhemmilla ei tarvitse olla kaikkia vastauksia.
Mutta kodissa pitäisi olla sellainen ilmapiiri, -
jossa saa kysyä ja kyseenalaistaa, koska Jumalakin kestää kysymykset.
Sellaista kysymystä ei ole, mitä ei saisi esittää.
Jos vastausta ei tiedetä, sitä voi miettiä yhdessä lasten kanssa.
Sekä opettajien että vanhempien pitää voida sanoa, etteivät he tiedä.
Mietimme asiaa ja otamme selville.
Nuorena isänä luin jostain, -
että kun lapsi kysyy jotain, siinä on tuhannen dollarin mahdollisuus.
Se on paras hetki selittää lapselle asioita.
Kun lapsi kysyy jotain, pysähtyköön maailma siihen.
Oletko samaa mieltä? - Ehdottomasti. Sitä juuri tarvitaan tänään, -
enemmän vielä kuin ennen.
Ovatko ihmiset mielestäsi riittävän uteliaita elämää kohtaan?
Sanoit, ettei kukaan ole kysynyt sinulta suoraan, miksi uskot Jumalaan
Onko uskonasioista suoraan puhuminen epätavallista?
Meidän kulttuurissamme se on valitettavasti harvinaista.
20 vuotta sitten kyseltiin enemmän. Tosin paikkakunta oli Helsinki.
Nyt opetan muualla, jossa kysytään vähemmän.
Kaipaan oppilaiden kysymyksiä, koska kaikki kuitenkin näitä asioita miettivät
Kulttuurissamme pitäisi voida puhua uskosta enemmän , uskovienkin, -
eikä laittaa päätä pensaaseen.
Voisiko lapsia jotenkin rohkaista kyselemään enemmän?
Kyllä niin voisi tehdä esim. seurakunnissa.
Mutta olisiko väärin opettaa lapsia kyseenalaistamaan lapsenuskonsa?
Vanhempien pitää kuunnella lapsen tarpeita herkästi ja tarkkaan.
Osa lapsista varmaan tarvitsee lapsenuskoaan -
eikä osaa kohdata kristinuskon arvostelua.
Eivät vanhemmatkaan varmasti halua ottaa lapselta pois uskoa.
Varmasti on myös lapsia, jotka hyötyvät siitä, että heille kerrotaan, -
että on myös toisella tavalla uskovia ihmisiä.
Monilla nuorilla tulee vaikeuksia uskon suhteen siinä vaiheessa, -
kun he muuttavat kotoa ja lähtevät opiskelemaan.
Silloin moni valitettavasti luopuu lapsenuskosta ja seurakunnasta.
Siksi voisi olla parempaa, että kysymykset heräävät jo aiemmin -
ja että vanhemmat ovat niihin valmiita.
Joku on sanonut, -
että sellaisenkin lapsen, jolla on turvallinen usko, -
on hyvä kuulla, että muunlaisiakin käsityksiä on olemassa.
Lapsilla voi esim. olla kavereita, jotka ihmettelevät uskonasioita.
Lasten on hyvä tuntea vähän apologetiikkaa, -
jotta he voivat auttaa kavereitaan. Se koskee pikkulapsiakin.
Esikoulussa voidaan puhua enemmän Jumalasta kuin yläasteella tai lukiossa
Missä iässä nämä kysymykset syntyvät? - Riippuu ihan perheestä.
Jotkut lapset eivät ole kuulleet Jumalasta ennen kuin vasta koulussa.
Mutta yleensä lapsilla on paljon kysymyksiä jo hyvin varhain.
Jos joku perheenjäsen esimerkiksi kuolee, -
silloin voidaan miettiä enemmän, mitä heille tapahtuu.
Muuttuvatko kysymykset kokemuksesi mukaan silloin, -
kun lapsesta tulee teini-ikään, joka ei ole helpoin ikä.
Syntyykö uusia kysymyksiä?
Onneksi muuttuvat. Nuoret pystyvät jo ajattelemaan abstrakteja asioita.
Useimmat nuoret tulevat tietoisiksi -
maailman epäoikeudenmukaisuudesta ja ihmisten kärsimyksistä.
Sellaiset kysymykset syntyvät usein teini-iässä.
Nykyään lapsetkin ovat tietoisempia maailman tapahtumista netin kautta.
Me vanhemmat tulemme jälkijunassa.
Luulemme ehkä lasten ympäristöä suojatummaksi, kuin se onkaan.
Sanoit, että osa lapsista elää turvallisessa ympäristössä.
Mutta minun on vaikea uskoa, että joku voisi elää läpi nuoruutensa -
törmäämättä kristinuskon kritiikkiin.
Sehän on läsnä mediassa ja kaikkialla.
Ollaan joko hiljaa tai kyseenalaistetaan.
On kyllä aika sokea ja kuuro, jos ei huomaa yhtään kritiikkiä.
Minulla on tässä kirjanen nimeltä Pieni käsikirja -
tavallisimmista argumenteista kristinuskon puolesta -
ja sitä vastaan. Kirjoittaja on Tobias Sunnerdal.
Se on kiva, vasta julkaistu kirjanen, jossa on vain 160 sivua.
Tässä kerrotaan argumenteista, -
jotka puhuvat Jumalan olemassaolon puolesta, kuten moraali, suunnittelu -
ja kalam-argumentti, kaikella täytyy olla alku jne.
Kiva kirjanen.
Oletko sinä ehdottanut lapsillesi suoraan -
jotain kirjaa luettavaksi?
Kyllä olen. Ja kirjat ovatkin mahtava väline.
Ruotsiksi on paljon hienoja apologeettisia teoksia aikuisille.
Lapsille suunnattuja kirjoja löytyy englanniksi.
Niiden kääntämistä on suunniteltu ruotsiksi.
Vähän vanhempina he voivat lukea hartauskirjoja ja apologetiikkaa -
englanniksi.
Nuorten on tärkeä tietää, että on muitakin, jotka uskovat näin.
Vanhempana on hyvä käyttää hyväksi resursseja ja kokouksia -
ja antaa lastenkin tehdä niin.
Nyt kun media on kaikkialla läsnä, ja kaikilla on iPadit jne, -
oletko löytänyt filmejä, joista olisi apua näissä kysymyksissä?
Jotain pientä olemme katsoneet kotona, -
mutten ole kovin hyvä käyttämään sosiaalista mediaa.
Englanniksi löytyy Raamattu, jossa on mukana apologeettisia kommentteja.
Se kuulostaa hyvältä.
On varmaan muutakin materiaalia tutkittavaksi.
Kirjoissa voi hyvin paneutua asiaan.
Varmaan on myös hyviä sovelluksia aiheesta, varsinkin USA:ssa.
Mutta jo Tukholmassa apologeetat tekevät hyvää työtä.
Tämän on julkaissut apologeettinen keskus Ruotsissa, -
joka tekee hienoa työtä, kuten sanot.
Puhutaan vähän seurakunnista.
Kaipaatko kristillisissä kokoontumisissa -
apologeettista painotusta?
Ehkä sitä voisi olla enemmän, erityisesti lapsille ja nuorille, -
kun kulttuuri on sitä mitä on.
Kyllä aikuisillekin tekisi hyvää tutustua joskus apologetiikkaan.
Kyllä niin tehdäänkin, -
mutta ei sitä varmasti liikaa ole.
On myös opiskelijalähetyksiä, jotka tekevät hyvää työtä.
Ne sopivat nuorille, jotka muodostavat omaa maailmankatsomustaan.
Mutta lapsille on seurakunnissa apologetiikasta tuskin mitään.
On Raamatun kertomuksia. Lähetys- työntekijä voi kertoa kertomuksia.
Mutten muista kuulleeni, -
että joku selittäisi lapsen tasolla, -
että miksi voimme uskoa Jumalaan, Jeesuksen ylösnousemiseen jne.
Kuitenkin apologetiikkaa voisi helposti sisällyttää esim. pyhäkouluun.
Pieniä välähdyksiä silloin tällöin.
Raamatun kertomukset ovat tärkeitä, ja niiden lomassa voisi selittää, -
miksi ylösnousemus on niin tärkeä ja miten historiakin siitä todistaa.
Otetaan esimerkiksi Jeesus. Hänestä kysytään usein, -
mistä tietää, että hän on edes ollut olemassa. Mitä vastaat?
Sitä voi kysyä melkein keneltä tahansa historioitsijalta.
Jos Jeesuksen historiallisuus kyseenalaistetaan, -
voidaan kyseenalaistaa kuka tahansa historian henkilö.
Tällaiset faktat voivat auttaa lapsia, -
jottei Jeesuksen historiallisuutta tarvitse kyseenalaistaa.
Voidaan laskea, miten monta kertaa Jeesus on mainittu -
myös UT:n ulkopuolisissa lähteissä, ja verrata siihen, -
miten monta kertaa esim. joku keisari on niissä mainittu.
Entä ylösnousemus? - Sen voivat lapset jotenkin ymmärtää.
Naiset näkivät hänet ensin. Ruumis puuttui. Hauta oli tyhjä.
Lisäksi Jeesus ilmestyi ihmisille, myös Paavalille, joka ei sitä edes odottanut.
Asia kerrallaan lapset saavat vahvan käsityksen -
Jeesuksen ylösnousemuksesta.
Voi olla myös paljon jännittävämpää, kun saa esittää kysymyksiä.
Usko alkaa elää itselle. Ei ole kyse uskottelusta eikä vaihtuvista tunteista.
Kyllä usko on hyvin jännittävää, myös aikuisille.
Lapsillekin on hyvä välittää, että usko on jännittävää eikä tylsää.
On niin paljon tulokulmia asiaan, että usko on aika jännittävää.
Kaikki tietävät, -
että olen vahvasti apologetiikan kannalla.
Toisaalta voi saada inhottavia kokemuksia toisista uskovista, -
tai voi kokea, ettei Jumala kuule rukouksiani.
Miten apologetiikka voi auttaa elämän vaikeuksissa?
On kiehtovaa, että apologeetat ovat kirjoittaneet myös näiltä alueilta.
En ollut itse ajatellut, -
että elämän vaikeuksia voi katsoa apologeettiseltakin kannalta.
Kaikki kysymykset pitää sallia.
Täytyy saada sanoa, ettei uskovien piireissä kaikki ole täydellistä.
Näihin kysymyksiin on olemassa hyviä vastauksia.
Jumala on hyvä, vaikka toiset uskovat ovatkin usein epämiellyttäviä.
Kristinusko on silti totta. Mitä kysyitkään?
Ajattelin sitä, kun elämä on rankkaa -
ja joutuu kokemaan jotain inhottavaa esim. uskovien taholta.
Voi myös tuntua siltä, ettei Jumala kuule, kun rukoilen.
Apologetiikalla on rajoitteensa, vai miten näet asian?
Olen lukenut hyviä artikkeleita siitä, että Jumala voi kätkeä itsensä.
Me itse ajattelemme, ettei Jumala aina vastaa rukouksiin.
Meillä ei ole vielä koko kuvaa.
Emme tiedä, mikä tarkoitus kaikella on.
Täytyy selittää lapselle, että asioissa voi mennä aikaa.
Lapsille ei voi opettaa, että Jumala aina vastaa haluamallani tavalla.
Hän näkee koko kuvan. Me näemme vain välähdyksiä. Se voi olla rankkaa.
Sinä korostaisit rehellisyyttä, avoimuutta ja keskustelua.
Monesti ajatellaan, ettei kristitty saisi kyseenalaistaa mitään.
Usko nähdään hankalana.
Ketään muuta ei saisi kuunnella.
Jumala osaa yhdistää täydellisesti rakkauden, ankaruuden ja pyhyyden.
Meidän vanhempienkin tehtävänä on antaa rakkauden lisäksi rajoja, -
mikä antaa turvallisuutta.
Voisiko sanoa näin, Clara Nordman, että sinä unelmoit päivästä, -
jolloin kaikkien lapset saisivat miettiä kaikessa rauhassa, -
esittää kysymyksiä mutta myös saada vastauksia?
Kyllä, saada vastauksia, koska moniin kysymyksiin löytyy vastaus.
Myös yhdessä miettiminen on tärkeää.
Pohditteko joskus näitä asioita koko perheenä?
Kyllä, toistaiseksi ainakin. - Olisi kiva olla silloin kärpäsenä katossa.
No, me juttelemme vähän yhdestä ja toisesta asiasta.
Mutta tärkeää on, että puhumme yhdessä, esim. ruokapöydässä.
Olet painottanut tässä tärkeitä asioita, -
mahdollisuutta kysellä avoimesti, miettiä ja saada vastauksia.
Silloin usko rakentuu turvalliseksi -
ja kestää kyseenalaistamisen.
Kyseenalaistaminen tulee varmaan jossain vaiheessa eteen.
Vastaus kestää.
Kiitos, Clara Nordman. Siunausta elämääsi, työhösi ja lapsillesi.
Kiitos!
Kiitos myös teille, hyvät katsojat, mukanaolosta Cafe Raamatussa.
Sain itse kasvaa perheessä, jossa sai kysellä, -
ja puhua kaikesta. Mikään ei ollut kiellettyä.
Siksi minusta on ihanaa keskustella.
Omat lapseni ovat kuulemma kokeneet samoin.
Minusta on tärkeää sanoa niin ystäville kuin vihollisille, -
että saat kysyä uskosta niin paljon kuin haluat.
Mutta oletko valmis myös siihen, että Jumala itse vastaa sinulle?
Siunausta sinulle! Nähdään taas viikon kuluttua Café Raamatussa!
Suomennos: Annamari Kortelainen