PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast Piiblikohvikusse!
Täna vestleme ülimalt aktuaalsel,
tähtsal ja olulisel teemal -
islamist kristlusse pöördunud immigrantidest
ning nende saatusest ja kogemusest.
Tere tulemast, teoloog ja toimetaja Mari Turunen! - Aitäh.
Oled uurinud, kuidas on koheldud immigrante pärast seda,
kui nad on islamist kristlusse pöördunud.
Kirjutasid sellest raamatu
"Pöördunud - eksmoslemite surve Soomes."
Räägime tänases saates sellest teemast.
Kuidas sa uurimuse tegid?
Otsisin Soome eri paigust neid,
kes on loobunud islamist
ja pöördunud kristlusse,
ning seetõttu survet kogenud.
Otsisin selliseid inimesi ja küsitlesin neid viies eri paikkonnas.
Lubasin neile pöördunutele,
et nende lugusid käsitletakse anonüümselt,
mis oli nende jaoks oluline,
kuna paljud neist tundsid end Soomes kristluse tõttu ohustatuna.
Et inimesed mõistaksid,
et jutt ei käi mingist nurisevast suhtumisest,
mida soomlanegi võib kogeda, kui väidab, et on usklik,
siis loen siit veidi inimeste kogemuste kohta.
Mõned islamist kristlusse pöördunud
on kogenud sõimamist, häirimist,
isoleerimist, ähvardusi, kuulujutte,
tõuklemist, füüsilist vägivalda,
lähedastest eraldamisega ähvardamist.
Üsna karm kogemustemaailm.
Jah. Häirimis- ja surveavaldused on tõepoolest tõsised.
Kõik vastanud, kes olid ise rääkinud
või kelle pered kodumaal
said teada nende uuest usust,
hülgasid nood pöördunud.
See oli kõigil ühine kogemus.
Soomes vastuvõtukeskustes,
kuid erinevates olukordades ka laiemalt,
olid nad kogenud sõimamist. Paljudes riikides sisaldab
juba usust taganejaks nimetamine tapmisähvardust,
sest tundes šariaadiseadust, pole islami hülgamine võimalik.
Ja kui see juhtub, on karistuseks surmanuhtlus.
Nii et kui pöördunu kuulis, et teda sõimati usust taganejaks,
sisaldab juba see ähvardust.
Lisaks sai viis inimest siin Soomes
usu tõttu peksa.
Kaks neist sunniti lahutama abielu. Ühe mehe naine oli kodumaal,
kuid ta sunniti abielu lahutama, sest mees oli loobunud islamist.
Tõsised asjad.
Miks kogevad seda just kristlusse pöördujad?
Kõik vastajad pärinesid Lähis-Idast.
Nad olid afgaanid, iraanlased ja iraaklased.
Neis maades on väga kogukondlik kultuur,
ehk neil ei eksisteeri arusaamist,
et valikuid võiks teha indiviidina ja üksikisikul on õigused.
Ühe inimese teod mõjutavad seal kohe tervet peret,
suguvõsa ja isegi küla.
Paralleelselt kogukondlikkusega
valitseb ka au ja häbi kultuur,
kus sinu väärtuslikeim vara on au.
Ja kohutavaim asi, mis sinuga juhtuda võib, on häbi.
Taotletakse au ja välditakse häbi.
Ja kui au ja häbi kultuuris avaldab mõju islam,
on suurim häbi islami hülgamine.
Seepärast on reaktsioonid pöördunute suhtes
olnud soomlaste jaoks ehmatavad ja isegi üllatavad,
kuid antud kultuurikontekstis see nii pole,
kuna tegemist on kõigi ühise asjaga.
Seepärast räägivad vastajad, et kui kodukülas kuuldi,
kuna keegi oli saatnud pilte või videomaterjali,
kuidas nad koguduses käisid või kristlikku laulu laulsid,
siis tuldi pöördunu kodukohas tema perekonna ukse taha
ning hakati tema vanemaid ja peret tõsiselt ähvardama, kiusama, häirima
nii et nende vanemad pidid mujale põgenema.
Ühe pöördunu sõnul tehti kodumaja seejärel maatasa.
Nende kodu lammutati.
Muidugi olid vanemad väga vihased, kui ta nendega vestles.
Kes poleks, kuid kodu hävitatakse?
Hiljem pole ta saanud vanematega rääkida,
kuid on kuulnud jutte, et tema vanemad on tapetud.
Räägid oma raamatus,
et kui see kõik sinuni jõudis ja pilt selginema hakkas,
küsisid sa Soome juhtivalt imaamilt, mida tema sellest arvab.
Mis ta vastas? - Võtsin ühendust Soome islamikogukonna juhi
imaam Anas Hajjariga.
Küsisin, mida ta ise õpetab
Soomes elava keskvoolu-islami imaamina?
Kuidas tuleks pöördunud moslemisse suhtuda?
Rääkisin neist kogemustest
ja küsisin, miks pöördunuid nii julmalt koheldakse
ja mida ta ise usu hülgamise kohta õpetab.
Imaam mõtles nädal aega vastuse üle,
nii et see polnud kiirustatud, spontaanne reaktsioon,
vaid kaalutletud vastus, mille ta saatis nädal hiljem.
Ta alustas oma kaalutlusi mõtisklustega surmanuhtluse teemal.
Kõige selle järel, mida kuulsin ja kogesin,
arvan, et peaksime soomlastena mõistma, et asi pole retoorikas.
Peaksime seisatama, kui kuuleme,
et Soomes elav juhtiv imaam hakkab vastates küsimusele,
kuidas islamist loobujaisse suhtuda, surmanuhtlusest rääkima.
See pole paljas retoorika. Seda näeb pöördunute kogemustest.
Kuid minu meelest on huvitav, et edasi rääkis ta sellest,
et abielulahutus jõustub koheselt
ning pöördunud ei saa pärandit ega saa midagi pärandada.
See tähendab, et kui pöördud Soomes islamist ja lased end ristida,
võid kaotada kõik sidemed kogu pere ja lastega,
kes on näiteks Iraagis, Iraanis või Afganistanis.
Ja ka Soomes olevatega.
Minu meelest näitab imaami vastus,
et Soomes asuv moslemikogukond suhtub äärmiselt karmilt,
vähemalt tolle imaami õpetuse järgi, islamist loobujatesse.
Tal kaovad isegi pärimisõigused, mis on Soome põhiseaduse vastane.
Selles mõttes tuleks siin minu meelest reageerida.
See tekitab niigi küsimuse,
et meil on Soomes
põhiseadusega tagatud usuvabadus.
Kuhu see nende inimeste puhul jääb?
Kui raamatu jaoks materjali kogusin,
lugesin kõrvale Soome põhiseadust.
Oli üsna mitu kohta,
kus kogukonna õigused olid kõrgemal Soome põhiseadusest.
Lisaks usuvabadusele tallati jalge alla
ka väljendus- ja liikumisvabadus,
vabadus oma vaimu üle ja puutumatusele.
See puudutab ka kommunikatsioonisaladusi.
Näiteks isegi Soomes on nende kogukonnas normaalne,
et sugulane tuleb ja võtab su telefoni
ning vaatab, kellega sa oled suhelnud ja mida rääkinud.
Selline tugev kontrollimine näib valitsevat ka Soomes.
Me pole siin saates ainsad, kes seda teemat käsitlevad.
See on olnud viimasel ajal kõneks ka massimeedias.
Mida oled täheldanud selle kohta, kuidas massimeedia seda käsitleb?
Kui massimeedia pöördunuist räägib,
siis minu meelest esitletakse seda alati varjupaigamänguna.
Väga kiiresti tehakse järeldus,
et kui mõni varjupaigataotleja pöördub kristlusse,
teeb ta seda vaid selleks, et varjupaika saada.
See on minu meelest väga problemaatiline,
kuna see pole õiglane pöördunute ja nende kogemuste suhtes.
Olen vestelnud üsna mitmega
ja pöördumise motiivina pole keegi nimetanud varjupaika.
Motiivideks tuuakse tihti pettumist islamis
ja seda, et neid tõmbab Jeesuse isik.
Mõte sellest, et võib patud kindlalt andeks saada,
on nende jaoks nagu võimas maavärin.
See on nende jaoks nii suur asi.
Üks isik rääkis, et kui kuulis õpetust Jeesusest
ja hakkas mõistma, mida see tähendab,
suutis ta esimest korda elus lõdvestuda,
kuna ei pidanud enam kartma surma ja põrgut.
Nad rõhutavad selliseid asju, kui oma usust räägivad.
Seda, et on isiklik suhe ja võib rääkida Jumalast isana.
See on neile midagi mõistetamatut ja hämmastavat.
Nad rõhutavad seda. Ja seepärast pahandab mind,
kui seda nimetatakse varjupaigamänguks.
Neile, kellega sellest rääkinud olen, on tegemist palju sügavama asjaga.
Meedia annab sellest äärmiselt ühepoolse pildi.
Teine tahk, mis neis asjus olulist mõju avaldab,
on immigratsiooniametnikud, kes peavad otsustama,
kas on tegemist siira asüülitaotlusega
ja kas motiivid on puhtad.
Milline on sinu kogemus
immigratsiooniametnike hoiakute osas?
Olen siingi erinevaid kommentaare kogenud.
Kui on selgitatud usu siirust,
siis pöördunutele esitatakse testiks
üsna omapäraseid küsimusi.
Olen ise teoloogiamagistrina mõelnud, kas sooritaksin selle testi.
Rääkimata siis neist, kes tulevad täiesti erinevast kultuurist
ja uus usk on ehk aasta- või mõne kuu vanune.
Ma ei tea, kuidas nad hakkama saavad.
Luteri kirikuõpetajad on sellele väga jõuliselt reageerinud
ja rõhutanud, et nad on usu professionaalid.
Nad ei risti keda tahes. Luteri kirikus on selged juhised,
et ristimiskool kestab kolm kuud ja see peab olema põhjalik.
Ja seal vaadatakse, et inimene mõistaks enne ristimist,
mida see tähendab.
Nad teevad seda täiskasvanuna ja on protsessist teadlikud.
See pole kultuuri küsimus.
Ja see pole ka mingi välkristimine, nagu seda meedias nimetatakse.
Luteri kirikus on see pikk protsess, nagu ka Nelipühi kirikus.
Üldiselt on see põhjalik protsess.
Ristimiskooli pidamist
nimetatakse Immigratsiooniameti dokumentides
süstemaatiliseks pööramistegevuseks.
Pori Teljä kirikuõpetaja Kaisa Huhtala sai sellise vastuse,
kui edastas teavet seoses ühe varjupaigataotlejaga,
kellele ta oli ristimisõpetust andnud.
Soome Immigratsiooniametis
nimetati seda süstemaatiliseks pööramistööks.
See on normaalne kohaliku koguduse tegevus!
See on minu meelest väga omapärane.
Väga raske on ilmselt vastata ja vaataja võib mõelda, kas suudab,
kuid küsisin see nädal ühelt kirikuõpetajalt,
kes oli kuulanud ja osalenud vastavas vestluses,
ning keda küsitleti ühe immigrandi suhtes,
siis küsimused puudutasid erinevate liturgiliste värvide tähendust,
Kümne käsu loetlemist ja muud sellist.
Kes vaatajaist suudab sellistele küsimustele vastata?
Vahel läheb see metsa.
Kuid me ei grilli siin eelkõige seda,
vaid mõtleme,
mis toimub meie silme all,
meie ajal ja sellise protsessi puhul.
Nüüd küsin nii - meil siin on tõesti usuvabadusseadus,
aga mis saab neist, kes tagasi saadetakse?
Meile kinnitatakse,
et kedagi ei saadeta tagasi ohtu ja probleemidesse,
kuid äkitselt kõlab uudis, et keegi on tapetud ja siis öeldakse,
et sel polnud mingit pistmist antud protsessiga.
Millise tulemuseni sinu uurimused selles osas viisid?
Mis saab tagasisaadetuist? Milline on nende olukord?
Arvan, et kui see raamat näitab tõsiseid ahistamisi
ja vägivallaolukordi, kuhu pöördunud satuvad juba Soomes
ja kui jätame selle tähelepanuta ning mängime, et seda ei toimu,
on neid muidugi kergem sinna lähteriiki tagasi saata.
Kui võtaksime tõsiselt seda, mis Soomes toimub,
võib see muuta ka meie arusaama selle osas,
kas on turvaline neid kodumaale tagasi saata.
Tean juhtumit, kus üks inimene
oli rääkinud oma isale pöördumisest.
Isa sattus raevu ja lubas ise teda Soome tapma tulla.
Selle kohta tehti politseile avaldus
ning paluti terrorist piiril peatada ja teda mitte Soome lasta.
Selliseid juhtumeid olen kuulnud pärast raamatu avalikustamist.
Erinevaid appihüüdeid Soome eri paigust.
Nende inimeste kõrval töötavad pastorid ja vabatahtlikud
on väga koormatud ja hädas.
Ja häda kasvab, kui tehakse negatiivne otsus
ja inimene saadetakse sunniviisiliselt tagasi.
See on kohutav olukord.
Kui küsid, mis seal juhtub,
siis ütleksin, et kristlaseks pöördunu on oma lähteriigis otseses ohus.
Räägime Afganistanist, Iraanist ja Iraagist.
Tänavuses Open Doorsi suurimate tagakiusuriikide nimistus
oli Afganistan teisel kohal.
Open Doors jälgib ja raporteerib kristlaste tagakiusu kohta maailmas.
Jah. Nad raporteerivad väga faktipõhiselt.
Nimekirjad põhinevad kohapeal tehtud uurimistööl.
Afganistan on Põhja-Korea järel ohu poolest kristlaste jaoks 2. kohal.
Iraan ja Iraak on samuti esikümnes.
Need on tõesti üliohtlikud riigid.
Soomes võidakse öelda, et Iraagis on ju kirikuid.
Muidugi võib sinna kristlasena minna,
aga ei mõisteta, et Lähis-Ida maades võib eksisteerida kristlik vähemus,
kui oled kristlasena sündinud,
kuid ei tunta usu vahetamise mõistet.
Vähemalt pole seda islamist teise usku pöördumise kohta.
Sel juhul oleks inimene ohus.
Nood Soomes või Euroopas kristlaseks pöördujad on vahetus ohus
nagu ka nende pered, kui pöördunud tagasi saadetakse.
Raamatu materjalis avastasin erinevuse,
et afgaanid ja iraaklased kartsid eelkõige oma suguvõsa ja peresid.
Iraanlased kartsid enim oma riigi politseid.
Ühe selles debatis eksisteeriva müüdi järgi on see Soome fenomen.
Soomes juhtuvat nüüd selliseid asju
ja on rohkesti pöördunuid ning käsitletakse nende küsimust.
Kuid see ei pea üldse paika.
Ei, seda on juhtunud mitmetes Euroopa riikides.
Põhjamaades ja Saksamaal on saadaval statistika selle kohta,
et pöördunuid on kokku sadu, kui mitte tuhandeid.
Eriti pärast 2015. a sügise sündmusi
on need arvud hämmastavad.
Need, kes on aastaid islamimaades misjonitööd teinud,
räägivad konkreetselt, et see on kiriku ajaloos eriline aeg.
Kunagi varem kirikuajaloos
pole nii palju moslemeid kristlusse pöördunud.
See on väga erandlik ja need kõrvalnähud on ka uued.
Samuti oleme saanud teavet
sarnast tüüpi kiusamiste kohta
ning vägivaldsete ähvarduste
ja vägivalla kohta pöördunute suhtes teistes maades.
Jah. Neist on raporteeritud
ja neid uuritakse.
Soovin, et taipaksime,
et kui selliseid asju toimub Euroopas,
kui teised varjupaigataotlejad
või moslemikogukonnad
hakkavad siin sellist survet avaldama,
peaks see olema meile äratuskellaks olukorra kohta nende kodumaal.
Seetõttu pahandas mind hiljuti Helsingin Sanomate intervjuu
Immigratsiooniameti tulemusteala juhi Tirsa Forsselliga
varjupaigamängu perspektiivist pöördunute olukorra kohta.
Ta kinnitas, et Soomest ei saadeta kedagi tagasi ohtu,
kuid ma tean kristlaseks pöördunuid,
keda on deporteeritud Afganistani.
Saadetakse küll Afganistani tagasi! Ohtlikkuselt teise riiki maailmas!
Samas intervjuus tõdes Forssell,
et Iraan on selles mõttes turvaline,
et sinna võib tagastada madala profiili kristlase.
Mõtlesin, et usuõpetuslik kirjaoskus on siinkohal väga nõrk,
sest pole olemas "veidi pöördunut".
Ei eksisteeri sellist asja nagu "madala profiili kristlane",
kui räägime kogukondlikust au ja häbi kultuurist.
Kohe pannakse tähele, kui sa ei osale reedel mošees palvusel
või ei pea ramadaani.
Usk ja selle harrastamine on Lähis-Idas alati avalik.
See lihtsalt on nii. - Ja miks peaks üldse kellelegi ütlema,
et ta oma veendumuste suhtes madalat profiili hoiaks?
Meil on siin juhtumisi täielik usu- ja veendumusvabadus,
mis ei hõlma üksnes vabadust uskuda, vaid ka vabadust seda väljendada.
Jah. Nii on meil Soomes.
Aga kui tehakse otsuseid pöördunute kohta, tuleb mõista,
et ei eksisteeri vähesel määral pöördumist,
kus öeldakse: Ärge hoolige, pöördun kohe tagasi.
Ei saa nõuda inimestelt, et nad kodumaal madalat profiili hoiaksid.
seoses usuga. - Vastab tõele.
Kõige selle põhjal, mida oled uurinud ja kogenud neid inimesi küsitledes,
siis mida võime konkreetselt selles olukorras
immigrantide aitamiseks teha?
Arvan, et peame nende eest lärmi tõstma.
Paljud on tõsises ohus nii, et näiteks siin Soomeski
ei julge ega või nad tulla oma nime ja pildiga oma kogemustest rääkima.
Peame olema vastutustundlikud ja püüdma neid kaitsta,
kuid nende hääl tuleb kuuldavale tuua.
Teiseks sooviksin, et suudaksime koguduses
nende suhtes külalislahkust ja sõbralikkust osutada.
Peaksime mõistma,
et see on suur risk, kui nad üle kirikuläve astuvad.
Et osutaksime neile kaastunnet ja külalislahkust,
võiksime neid külla kutsuda, neid tundma õppida
ja neile toeks olla. - Teoloog ja toimetaja Mari Turunen,
aitäh saates osalemast ja neist asjust rääkimast,
ning oma hääle tõstmise eest immigrantide kaitseks.
Soovitan kõigile seda väikest, kiiresti loetavat raamatut,
mille sisu on väga kaalukas.
"PÖÖRDUNUD - eksmoslemite surve Soomes".
Lihtsalt pole õige,
et keegi tuleb meie riiki ja peab siin kartma,
mida ta tahab uskuda või kuhu ta tahab pöörduda.
Meil on traditsioon ja väärtused, mille eest on aeg seista.
Kõigil on siin uskumisvabadus.
Jumal õnnistagu sind! Kohtume nädala pärast Piiblikohvikus!
Tere, olen Leif Nummela ja teen Piiblikohviku saadet.
Nii selle kui teiste kristlike saadete tegemine maksab raha.
Kui need on sind õnnistanud, võid osaleda nende toetamises,
näiteks helistades TV7 Eesti annetustelefonil 900 1777.
Kõne hind on 7 euri.
Võid teha ka ülekande ekraanilolevate või Eesti kanalite kaudu.
Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri