PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast Piiblikohvikusse!
Täna räägime
misjonitöö piibellikest alustest
ja kuidas misjon on iga kristlase asi.
Mul on külas Pasi Turunen.
Tere tulemast! - Aitäh. Oled teoloog, kirjanik
ja viimasel ajal ka Patmose tegevjuht. - Juhtus jah nii.
Tore. Tere tulemast saatesse rääkima misjonitöö alustest.
Mis on kristlaste misjonitöö aluseks?
See põhineb Jeesuse ainulaadsusel
ja sellel, et ilma Jeesuseta on maailm hukas.
Pole muud nime taeva all antud, nagu Apostlite teod ütlevad.
On vaid üks nimi, milles võib päästetud saada.
Seda võib veel hiljem laiendadagi, kuid arvan, et on kohe tähtis tõdeda,
et kui rääkida, miks üldse keegi misjonitööd teeb,
siis arvan, et seda ei saa taandada vaid mingiks filantroopiaks
või heategevuseks.
Kuigi sellelgi on oma koht. Eksisteerib ka kristlik heategevustöö.
Patmose Misjoniühenduses on meil olnud aastaid motoks
või tegevuspõhimõtteks kahe käe evangeelium.
Ühega antakse ajalikke tarbeasju,
sest keegi ütles, et näljasele kõhule on raske midagi jutlustada.
Ei saa minna põuasesse Aafrikasse,
kus rahvas sureb nälga, janusse ja haigustesse,
ilma et täidaks nende koheseid ihulikke vajadusi.
Seda tegi ka Jeesus. Tal oli kahju, kui rahval midagi süüa polnud.
Ta saatis jüngrid uurima, palju leiba on, ja tegi ime.
Teise käega aga pakutakse elu sõna.
Ajaliku abi tingimuseks pole evangeelium:
"Anname seda, kui kuulate meid või võtate vastu Jeesuse."
Teeme Jumala tööd pidevalt kahe käega.
Motivatsioon lähtub Jeesuse ainulaadsusest
ja inimese ainulaadsest vajadusest,
mille ainulaadseks vastuseks on üksnes Kristus.
Armastustöö ja heategemine on iseenesest väärtuslik,
kuid misjonitöö seisukohast
ei saa seda kunagi vaid heategemiseks taandada.
Sama tegi ka meie Issand Jeesus.
Ta tervendas haigeid ja toitis näljaseid.
Ta õpetas, et meiegi peaksime abivajajaid toitma ja riietama
ning külastama vange ja haigeid. Sama tegi ka algkogudus.
Ja Paulus ütles, et õppigem häid tegusid tegema.
See rõhuasetus läbib kogu Piiblit.
Sama oluline on ka kuulutamine ja Jeesusest rääkimine.
Jah. Nagu öeldud,
arutatakse tihti, kumb on tähtsam, kas sotsiaalne abi või kuulutamine.
Minu meelest on mõttetu neid problematiseerida.
Mõlemaid on vaja. Tasakaalu leiab selles,
et Jeesus meenutas meile alati, tegelikult pärast leivaimet
õhutas Ta otsima seda leiba, mis ei kao kunagi.
Teises kohas meenutas Ta, et inimese elu ei sõltu varandusest.
Mis kasu on inimesel sellest, kui ta võidab kogu maailma,
kuid kaotab oma hinge?
Need kaks käivad koos.
Vähemalt Patmose misjoniühenduses on aastakümneid suudetud nii,
et maailmas tööd tehes käivad need kõrvuti.
Too mõni näide, mida see praktiliselt tähendab?
Peaasjalikult,
ja ehk on see pisut veider, kuna jõulud on juba möödas,
kuid soomlased on vast kuulnud Operatsioonist Jõululaps.
Mullugi viidi üle 35 000 kingakarbi-suuruse kingipaki
Rumeenia ja Moldova vaestele lastele, kes pole kunagi jõulukinki saanud.
Kõigi kinkidega läheb alati kaasa ka sõnum Jeesusest
evangeelse brošüüri näol.
Kui kogudused saavad kontakti kogukondade ja lastega,
kutsutakse neid jüngerluskooli "Suur seiklus",
kus nad kuulevad Jeesusest.
Nad saavad selle võimaluse ka teiste kanalite kaudu,
kui saame koolides jm käia.
Mujal maailmas, ntks Etioopias, Aafrikas,
kus Patmosel on aastaid olnud koolitöö, lastekodu, kutsekool,
on olnud vapustav kuulda aastate järel lastest,
kes kunagi neis koolides käisid
ja on nüüd arstid, insenerid ning mõned on läinud misjonitööle.
Aasta eest sai meie välitöö juht Pirkko Säilä,
kellele meie lastetöö sihtriigid on väga hingelähedased,
kirja Tamrati nimeliselt poisilt,
kes on täna 34-aastane, abielus ja tal on kolm last.
Ta oli ise tahtnud kirjutada,
et oli poisipõlves Etioopia koolis ja Patmose lastekodus,
kust sai võimaluse uueks eluks. Täna on ta arst, kui õigesti mäletan.
Tal on pere ja ta osaleb ka vaimses töös.
Ta tahtis ise nende võimaluste eest tänada.
Nad on saanud kristliku kasvatuse.
Need kaks käivad käsikäes.
Minu meelest tehtaks suur karuteene just kristlikule misjonitööle,
kui seal unustatakse Kristuse mõõde. See peaks kristlikus misjonitöös
loomulikult, kaunilt ja ausalt kohal olema.
Kui küsisin ühelt inimeselt,
kes on aastaid arenguabitööd teinud,
mida hetkel kõige enam vaja on,
ütles ta: "Kas tead, mida enim vaja on? Jeesust."
Küsisin, mis ta sellega mõtleb.
Ta ütles, et pole vaja lõpetada, vaid jätkata
ning pidevalt tuleb areneda ja aidata, kuid vaja on Jeesust,
kuna Jeesus annab inimese elule uue motiivi,
nii et ta hakkab ise oma tingimusi muutma ja kasvama.
Nagu rääkisid neist, kes on väiksena Jeesusest kuulnud
ja seejärel õpivad kasvades ameti, rajavad pere ja teevad tööd.
Jeesus motiveerib sellist elu.
Üks mõõde Patmose misjonitöös on olnud ka piiblitõlketöö.
Oleme adopteerinud kaugel Siberis mõned rahvusrühmad
ja toetanud Piibli tõlkimist nende keelde.
Rahvad, kel pole olnud oma keeles Jumala Sõna.
Soomlased, kes õppisid lugema Piibli ääres, oskavad seda hinnata
ja mõistavad, mida tähendab, emakeelse Jumala Sõna saamine.
Mäletan raportit Piiblitõlke Instituudist,
kus keegi neist kaugeist rahvustest, kelle nimesid on raske meeles pidada,
nagu kalmõkid, neenetsid jms,
ütles, et kui ta sai lugeda Jumala sõna oma keeles,
haruldase, väikese rahvusrühma keeles,
alles siis ta mõistis,
et Jumal pole venemaalane või mujalt, vaid räägib tema keeles.
See avas tema südame evangeeliumile.
Täpselt. Minagi nägin üht Wycliffe'i Piiblitõlkijate brošüüri,
kus mõned sellised rahvused rõõmuga tõdesid: "See on vägev!
Nüüd mõistame, et Jumal räägib meie keelt,"
kui nad olid saanud omakeelse Piibli. See oli uskumatu.
Naaseme uuesti põhjenduste juurde.
Üks mitmest põhjendusest, mis on väga tugev ja selge,
on see, et Jeesus käskis misjonitööd teha.
Meil on Uues Testamendis Jeesuse misjonikäsk.
Jah. Kõigil on meeles: "Minge ja tehke jüngriteks kõik rahvad,
ristides neid Isa, Poja ja Püha Vaimu nimesse."
Ja Ta lubab olla meiega iga päev maailma lõpuni.
Juba selles käsus on kõik, mis meil vaja teada.
Isegi kui me ei tea kõiki vastuseid miks-küsimustele.
Jeesus andis käsu.
Võimalik et see on vale väljendusviis,
kuna rääkisime, et ka ajalik abi on tähtis,
kuid Jeesus ei öelnud esmalt: "Minge rajage haiglaid ja toitke näljaseid."
Kordan, et see on tähtis.
Ta ütles: "Minge, tehke jüngriteks ja ristige neid."
Ilma Jeesuseta on inimesed hukas.
Kristlikus misjonitöös ei tohiks kunagi unustada,
et Jeesuse unikaalsus on midagi nii ainulaadset
ja inimese probleem niivõrd unikaalne, et seda ei saa lappida välise abiga.
Seepärast on meil kästud minna ja teha jüngreid,
mitte lihtsalt pöörata inimesi usku,
vaid teha neist jüngrid, Jeesuse järgijad.
Sest oleme teel igaviku ja Jumala uue maailma poole,
kuhu viib ja kutsub meid Jeesus.
See on ehk tuntuim käsk Matteuse evangeeliumis.
Kas mäletad Markuses toodud käsku?
"Minge kuulutage kõigele loodule. Kes usuvad ja ristitakse, pääsevad."
"Kuulutage evangeeliumi!"
Ei unustata seda teistki poolt,
kuid Jeesus käskis kuulutada kogu loodule just evangeeliumi.
Jah. Sest maailmas on palju inimesi,
kes pole kordagi Jeesusest kuulnud.
Vaatan korraks spikrit.
Leidsin kuskilt veidi statistikat,
et ca 33 % maailma rahvastikust on vähemalt nime poolest kristlased.
Võime vaielda, kes on tõeliselt uuesti sündinud jne.
Aga usustatistika ütleb nii.
25 % rahvastikust on mingil määral kuulnud evangeeliumi,
kuid pole hakanud Jeesust järgima.
29 % pole kunagi Jeesusest kuulnud.
Pole evangeeliumi, Piiblit, kogudust ega usklikke. See on suur hulk.
Ometi töötab selles piirkonnas vaid 3 % misjonäre.
Minu meelest on see kainestav, et enamik misjonäre teeb tööd aladel,
kus Jeesusest on räägitud.
Patmose töös on neli mõõdet. Lapsi juba mainisime.
Meil on keskseks Piibel, selle tõlkimine ja kuulutamine
ning usaldusväärsus selle suhtes Jumala eksimatu sõnana.
Iisrael on meile alati tähtis olnud.
Kuid eri teema on saavutamata rahvaste probleem.
On vapustav, et vaid 3 % misjonäre töötab saavutamata rahvaste seas.
Ometi ütles Jeesus, et siin on ka eskatoloogiline mõõde:
evangeeliumi tuleb tunnistada kõigile rahvastele ja siis tuleb lõpp.
Evangeeliumi levik
toob meid teatud mõttes pidevalt lähemale ka Jeesuse naasmisele.
Kõige vähem inimesi töötab regioonides,
millel on Jeesuse sõnul Tema naasmise aspektist oluline roll.
Mida arvad sellest kirjakohast Uues Testamendis,
kus räägitakse Tema tulemise kiirendamisest?
Me ei saa minna nõu andma, millal Ta peaks tulema.
Kindlasti ei tähenda see seda.
Kuid salm, et seda evangeeliumi tuleb kuulutada kõigile rahvastele,
ning siis tuleb lõpp. - Sellega kiirendamegi Tema tulekut.
Jumal teab, millal see arv täis on. Paulus räägib Roomlaste 11. peatükis,
kui ta selgitab Iisraeli ja paganarahvaste suhteid,
miks Iisraeli on tabanud paadumus,
kes vaatamata sellele, et rahvana on nad evangeeliumi ära põlanud,
on esiisade poolest siiski endiselt valitud ja armastatud.
Ta viitab, et see kestab seni, kuni paganate arv saab täis.
Siis toimub Iisraeli puhul mingi uus rahvuslik pööre.
Jumal teab erinevate rahvaste asju.
See käsk ütleb: "Minge kõikide 'etnoste' ehk rahvusrühmade juurde."
Kui nende täisarv tuleb sisse, tuleb lõpp ja lõpuaja sündmused.
Nagu ütlesid, on see üks viis,
millega saame kiirendada Jeesuse naasmist.
Äärmiselt huvitav on see,
et oma suurte rahvaste liikumiste juures
ei tea me enam, kas mingi rahvani on jõutud.
See ei sõltu tingimata sellest, mis on hetkel sinna jõudnud,
vaid selle rahva seast võib olla tulnud inimesi siia.
Teie töötaja Timo Keskitalo kirjutas meie Uusi Tie lehes artikli,
kus ta ütleb,
et suurim täiskasvanud ristitute grupp kogu Läänes kokku
on hetkel endistest moslemitest immigrandid.
Nad on pöördunud kristlusse ja võtnud vastu ristimise.
Paljud neist tulevad riikidest, kuhu on jõutud väga minimaalselt.
Debatt immigrantide ümber on muidugi poliitiliselt omaette teema,
ja selle suhtes võib olla eriarvamusi,
aga kui vaadata seda evangeeliumi ja Jumala vaatevinklist,
tahab Tema, et enne Jeesuse tulekut kuuleksid kõik, kelleni pole jõutud,
sõnumit Jeesusest, nagu viitas Matteuse evangeelium.
See võib toimuda selle läbi,
et järgime Misjonikäsku, mis on tegelikult minemiskäsk.
Kui me ei täida seda minemiskohust, võib Jumal rikkuda tuttavaid mustreid.
Aastaid on räägitud 10-40 aknast.
See on laiuskraadide 10-40 vahele jääv piirkond,
mis ulatub Aafrika idarannikult India ookeanini.
Seal elab üle 90 % saavutamata rahvastest,
kes elavad islamiriikides, millest on saanud alad,
kust on lähtunud Euroopa-suunaline inimvool meie maadesse.
Jumal võib endale lubada akende lõhkumist,
hoolitsemaks, et keegi, kes pole kuulnud Jeesusest, võiks kuulda.
Tal on palju rahvast seal, kuhu misjonärid ei pääse ehk kunagi.
Tahaksin, et suudaksime näha maailma sündmusi
eelkõige Jumala kuningriigi vinklist, kui tähtsad need teised ka poleks.
Kogudus peab tõusma ülesande kõrgusele.
Viitasid Timole, kes rääkis,
et ristis 2017. a jooksul 17 endist moslemit.
See on fantastiline.
Kui saaksime sellise uudise mõnelt raskelt misjoniväljalt!
Jah. Et seal on ristitud 17 moslemit, siis imestaksime,
kuna seal pole kaua midagi toimunud. Nüüd toimub see siin.
See pole kaugel mõttest, et kuna Jumala perspektiivist
on Tema kogudus tervikuna nii aeglane seda tööd tegema,
siis Ta sekkub ise ja toob neid inimesi sinna,
kus nad võivad kuulda evangeeliumi.
Mainitud piirkondades, näiteks 10-40 aknas,
on palju regioone, mis on tagakiusuriikide listi eesotsas.
Meie hingevaenlane kurat vihkab Jumala tööd ja plaani
ning on püüdnud seda igati takistada.
Seda perspektiivi tasub ka meenutada Jumala suurte sündmuste valguses.
Kasutasid väljendit Jumala südamest. Tahaksin rõhutada,
et ei saa lugeda Piiblit ega isegi Vana Testamenti,
nägemata, kogemata ja tundmata seda tukset,
et Jumal tahab südamest kõigi rahvasteni jõuda.
Kas võib öelda, ilma provotseerimissoovita,
et kristlane, kes ei näe maailma nende Jumala silmade läbi
ega mõtle, et evangeeliumiga tuleb jõuda nende kõigini,
ei näe maailma nagu Jumal
ja pole jõudnud sünkrooni Jumala südamelöökidega.
Kui loeme Piiblit, siis Kolmainu Jumal ehk Isa, Poeg ja Püha Vaim,
on oma olemuselt läkitav.
Isa lähetab oma Poja Jeesuse.
Pelgalt Johannese evangeelium mainib 40 korda,
kuidas Jeesus on Isa poolt taevast läkitatud.
Isa läkitas taevast Jeesuse nimel ka Püha Vaimu.
Poeg läkitab Piibli järgi Püha Vaimu ja apostlid oma tööd tegema.
Püha Vaim on mõjutanud Jeesust ja läkitanud Tema.
Kuigi täpselt nii pole öeldud, et Püha Vaim läkitas Jeesuse,
kuid sellele viitavad prohvetid: "Issanda Vaim on minu peal,
sest ta on mind läkitanud kuulutama rõõmusõnumit vaestele" jne.
Püha Vaim läkitas ka apostlid.
Kogu Kolmainu Jumala olemus tuksleb läkitamise mõtet.
Kui kogudus ja kristlased tahavad elada Jumala elu,
peaks see ilmnema läkitamise, minemise ja saatmisena,
hingede pärast.
On oht hakata iseenda ümber tiirlema ja pidama kooslekuid,
kus meil üha parem olla oleks ja kus üha imelisemaid asju kogeb.
Selles pole midagi väära,
kuna peame üles ehituma ja jõudu saama. - Selleks on kogudus.
Aga kui me ei mõtle ega näe ega ava oma silmi kogu maailmale,
ei mõtle me nii nagu Piibel tahaks, et mõtleksime.
Ja kui tohin, siis alustasin sellest ja meenutasin vahepeal,
kui ainulaadne on Jeesus Päästjana.
Ma pole nende seast,
kes arvavad, et Jumalal on päästeks mingeid muid teid peale selle,
et kuuldakse sõnumit Jeesusest. On tähtis, et saadakse päästetud.
Oma armastuses kohtub Jumal inimestega evangeeliumi kaudu.
Mõne aasta eest lugesin respekteeritud USA pastori
John Piperi teost,
mis kuulub missioloogiliste raamatute klassikasse.
Mind julgustas, et Piper ise on pastor ja jutulustaja, mitte misjonär.
Ometi kirjutas ta ühe misjoniteemalise klassikaks saanud raamatu
nimega "Let the Nations Be Glad" ehk "Rahvad rõõmustagu".
Rääkisime provokatsioonidest. Ta esitas ühe provotseeriva mõtte,
mis minu meelest tõstab misjonitöö sihtmärgi veel kõrgemale.
Ta ütles, et misjonitöö on ajutine.
Jumala au ja ülistus on igavene.
Misjonitöö lõppeesmärk, nii tähtis kui see ka pole,
et räägime rahvaste pääsemisest ja pattude andekssaamisest,
kuid rahvaste pääsemise ja pattude andekssaamise ülim siht
on see, et rahvad toovad Jumalale austust.
Taevas enam misjonitööd ei tehta.
Seal ülistatakse ja kiidetakse Jumalat ja Talle selle eest,
mida Ta on meie eest teinud.
Neis sõnades kuuleb
Ilmutusraamatu 7. peatüki lõppu.
Oleme seal, kus küsitakse suure, valgeis rõivis rahvamassi kohta,
kust nad on tulnud ja kes nad on. Selgita seda veidi.
Loen Johannese Ilmutusraamatu 7. peatükist salmid 9-10.
"Pärast seda ma nägin ..."
Ta oli näinud 144 000 päästetut Iisraeli hõimudest.
"Pärast seda ma nägin,
ennäe: suur rahvahulk, keda ükski ei suutnud loendada ..."
Kui kaheldakse misjonitöö edukuses,
siis tulemusi paistab palju olevat -
lõpptulemust ei suudetud loendada.
See on suur rahvahulk, mitte näpuotsaga siit ja sealt.
"Suur rahvahulk, keda ükski ei suutnud loendada
kõigist paganahõimudest ja suguharudest ja rahvastest ja keeltest
seisis trooni ees ning Talle ees, valged rüüd üll ja palmioksad käes.
Nad hüüdsid suure häälega:
'Pääste on meie Jumalal, kes istub Troonil, ja Tallel!'"
Mida nad seal Jumala ees teevad? Ülistavad Jumalat.
Jumal saab au. Misjonitöö suur eesmärk on see,
et Jumal saab lõpliku, igavese ülistuse ja au.
Sellele viitab ka Paulus Filiplaste kirjas, kui ütleb,
et ühel päeval nõtkuvad kõik põlved Isa Jumala austuseks
ja kuulutavad, et Jeesus Kristus on Issand.
Ülistus on igavene.
Üks suurimaid võimalikke mõtteid, privileege ja kingitusi elus
oleks kuuluda selle rahva hulka.
Ehk olla päästetud üksnes Jeesuse, üksnes usu ja üksnes armu tõttu.
Suuruselt teise tähtsusega oleks saata keegi teine selles osalema.
Seegi on üks misjonitöö motivatsioone.
Oleme saanud nii suure anni,
et Apostlite tegude alguse sõnadega "ei saa me jätta rääkimata".
Me ei saa jätta rääkimata, mida oleme näinud ja kuulnud.
"Mida me oleme oma silmaga näinud, ... ja mida meie käed on katsunud -
seda me kuulutame Elu Sõnast."
Naasen Jumala ülistuse juurde.
Mainisme sotsiaalset aitamise ja evangeeliumikuulutamise suhet.
Jeesus ütleb Matteuse evangeeliumis ja pean selle üle kontrollima.
Ta räägib, et meie valgus peab inimeste ees särama,
nii et nad, nähes meie häid tegusid,
ülistavad Jumalat siis, kui nad Teda ise alles otsivad.
Peaksime nägema neid kaht asja kahe käe evangeeliumis,
kui täidame ajalikke vajadusi ja kuulutame evangeeliumi.
Toome lootuse inimväärikaks eluks ja lootuse igaveseks eluks.
Kui rahvas sellest kinni haarab, on ülimaks sihiks see,
et Jumal saab kõiges kirgastatud ja ülistatud,
kui oma otsingupäevadel abisaanud ülistavad Jumalat
ja päästetud kiidavad Jumala trooni ees Talle.
Jumal on kõik kõiges.
Saateaeg on jälle lõppemas.
Siin on jõuline üleskutse inimestele selles töös osaleda
ja usaldada Jumala võimalusi. Tema võib avada ja sulgeda uksi.
Mine ja tee midagi. Looda Jumala võimalustele.
Meie ülesanne pole alati mõõta, kui hästi meil midagi korda läks,
vaid olla ustavad läkitajad. Tema käskis minna,
meie asi on minna. Tema hoolitseb kõige muu eest.
Lõpetuseks veel üks kuulus tsitaat.
Üks misjonilegend,
kes on mõjutanud meiegi misjonitööd alates Leo Melleri ja teiste päevilt,
Oswald J. Smith on öelnud: "Miks peaks kellelgi olema õigus ..."
Täna räägitakse palju inimõigustest.
"Miks peaks kellelgi olema õigus kuulda Jeesusest kaks korda,
enne kui kõik inimesed on kuulnud Temast vähemalt korra?"
Sellega lõpetame täna, Pasi Turunen. Aitäh saates osalemast!
Õnnistust sinu ja Patmose tööle! - Aitäh.
Aitäh, head vaatajad!
Piibel on igal juhul misjoniraamat.
Ja Kolmainu Jumal on igal juhul läkitav Jumal.
Seepärast peame alati küsima, kas osaleme selles.
Kas minu süda lööb misjoni teemal ühes taktis Jumala südamega?
Õnnistatud nädalat! Kohtumiseni nädala pärast!
Igasugune teletöö maksab. Nii ka kristlik teletöö.
Kui saated on sind õnnistanud,
kas kaaluksid selle töö jaoks annetamist?
Võid helistada TV7 Eesti annetustelefonil 900 1777.
Võid teha ka ülekande ekraanilolevate või Eesti kanalite kaudu.
Kõne hind on 7 euri.
Aitäh kristlikku teletööd toetamast! Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri